Справа № 695/2715/26
Провадження 2/712/5744/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі – Чумак Д.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :
У червні 2026 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 16 квітня 2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 534307-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
16 квітня 2025 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило відповідачці пропозицію (оферту) укласти вказаний кредитний договір, яку ОСОБА_1 прийняла (акцептувала), використавши направлений на зазначений нею номер мобільного телефону одноразовий ідентифікатор UA-4021.
Відповідно до умов договору позивач надав відповідачці кредит у розмірі 6 000,00 грн. на умовах строковості, поворотності та платності, а відповідачка зобов`язалася повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку і строки, визначені договором.
Сторонами погоджено фіксовану процентну ставку за користування кредитом у розмірі 1 % за кожен день користування кредитними коштами. Проценти відповідно до умов договору нараховуються на залишок заборгованості за кредитом, наявний на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом.
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором виконало та перерахувало відповідачці грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн. на банківську картку, зазначену нею під час оформлення кредиту.
Крім того, 25 червня 2025 року між сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 534307-КС-001 про надання кредиту, відповідно до якої ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало ОСОБА_1 додаткові кредитні кошти у розмірі 7 000,00 грн.
Посилаючись на неналежне виконання відповідачкою своїх договірних зобов`язань, позивач зазначав, що ОСОБА_1 здійснила часткові платежі за договором на загальну суму 15 139,45 грн., однак у повному обсязі заборгованість не погасила.
Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 05 червня 2026 року загальний розмір заборгованості за Договором № 534307-КС-001 становить 27 521,87 грн., з яких: 9 544,72 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 11 805,41 грн. - прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом; 6 171,74 грн. - проценти, нараховані відповідно до статті 625 ЦК України; 0,00 грн. - штраф; 0,00 грн. - комісія.
У зв`язку з наведеним позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість у загальному розмірі 27 521,87 грн. та понесені судові витрати.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.08.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
У передбачений законодавством термін відповідач відзиву до суду не скерував.
Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, за наявними матеріалами справи. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
На підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.
Судом встановлено, що 16 квітня 2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 534307-КС-001 про надання кредиту в електронній формі.
Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язався надати позичальниці грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн., а позичальниця - повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором і Правилами надання грошових коштів у кредит.
Умовами договору передбачена фіксована процентна ставка у розмірі 1 % за кожен день користування кредитом.
Для підписання договору на номер мобільного телефону, зазначений ОСОБА_1 при реєстрації в особистому кабінеті, було направлено одноразовий ідентифікатор UA-4021, який був використаний відповідачкою для акцепту пропозиції кредитодавця.
25 червня 2025 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 534307-КС-001, відповідно до умов якої позивач надав відповідачці додаткові кредитні кошти у розмірі 7 000,00 грн.
Надання кредитних коштів відповідачці підтверджується наявними у матеріалах справи доказами перерахування коштів на банківську картку, зазначену нею при оформленні кредиту.
Крім того, із наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка здійснювала платежі на виконання договору на загальну суму 15 139,45 грн.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується як факт укладення між сторонами кредитного договору та додаткової угоди до нього, так і фактичне виконання позивачем обов`язку з надання кредитних коштів та часткове виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронним документом є документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
За змістом статті 8 цього Закону юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.
Частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти однією стороною та її прийняття другою стороною.
Згідно з частиною шостою статті 11 зазначеного Закону відповідь особи про прийняття пропозиції укласти електронний договір може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного у порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено можливість підписання електронного правочину електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно з частиною другою статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Отже, з урахуванням способу акцепту оферти, використання відповідачкою одноразового ідентифікатора, фактичного перерахування їй кредитних коштів та здійснення платежів на виконання договору суд доходить висновку, що Договір № 534307-КС-001 та Додаткова угода № 1 до нього були належним чином укладені між сторонами та породили для них відповідні цивільні права й обов`язки.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що внаслідок здійснених відповідачкою платежів залишок неповернутого кредиту становить 9 544,72 грн., а заборгованість за процентами за користування кредитними коштами - 11 805,41 грн.
Вказані проценти є саме платою за правомірне користування кредитними коштами, передбаченою договором та статтями 1048, 1054 ЦК України, і нараховані в межах погодженого сторонами строку кредитування.
Доказів, які б спростовували правильність указаного розрахунку у цій частині, або підтверджували погашення заборгованості в іншому розмірі, відповідачкою суду не надано.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 9 544,72 грн. заборгованості за тілом кредиту та 11 805,41 грн. процентів за користування кредитом, а всього 21 350,13 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо заявлених до стягнення 6 171,74 грн. процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом із тим пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено спеціальне правове регулювання відповідальності позичальника у період дії воєнного або надзвичайного стану.
Відповідно до зазначеної норми у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Неустойка та інші платежі, сплата яких передбачена договором і які нараховані з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання кредитного зобов`язання, підлягають списанню кредитодавцем.
Спірний кредитний договір укладено 16 квітня 2025 року, тобто під час дії воєнного стану в Україні, а вся заявлена позивачем відповідальність за статтею 625 ЦК України нарахована за період, на який поширюється дія пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Сам по собі факт погодження сторонами у договорі іншого розміру процентів річних за прострочення грошового зобов`язання не усуває встановленого законом тимчасового звільнення позичальника від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України.
При цьому суд розмежовує проценти за користування кредитом як плату за надані позичальнику кошти, що нараховуються відповідно до статей 1048, 1054 ЦК України, та проценти річних, передбачені статтею 625 ЦК України, які є мірою відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Тому наявність підстав для стягнення договірних процентів за користування кредитом не створює правових підстав для стягнення у період дії воєнного стану додатково процентів як відповідальності за статтею 625 ЦК України.
За таких обставин позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в частині стягнення 6 171,74 грн процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, задоволенню не підлягають.
Отже, із заявленої позивачем до стягнення заборгованості у загальному розмірі 27 521,87 грн обґрунтованими є вимоги на суму 21 350,13 грн., що складається з 9 544,72 грн заборгованості за тілом кредиту та 11 805,41 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом.
В іншій частині позову слід відмовити.
Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується відповідним платіжним документом, долученим до матеріалів справи.
Позивачем заявлено вимоги майнового характеру на загальну суму 27 521,87 грн. За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення 21 350,13 грн., що становить 77,58 % від загальної суми заявлених вимог.
Водночас у задоволенні вимог про стягнення 6 171,74 грн. процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, судом відмовлено.
За таких обставин, з огляду на часткове задоволення позову та приписи частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 2 065,36 грн.
Решта понесених позивачем витрат зі сплати судового збору покладається на нього відповідно до частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 43,44, 49, 76-83, 133, 141, 174, 175, 179, 187, 258, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 525-526, 530, 551, 536, 610, 625, 631,629, 1046-1056 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411) заборгованість за Договором № 534307-КС-001 про надання кредиту від 16 квітня 2025 року у розмірі 21 350,13 гривень, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 065,36 гривень, а всього стягнути 23 415,49 гривень (двадцать три тисячі чотириста п`ятнадцять грн. 49 коп.).
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлений 14.09.2026 року.
Головуючий Т.Є.Троян
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», код ЄДРПОУ 41084239, адреса - м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф.411.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .