РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2026 року | селище Петрове | Справа № 941/897/26
| | Провадження № 2-о/941/46/26

Петрівський районний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого судді - Больбот А. Ю.
з участю: секретаря судового засідання - Больбот Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Петрове Олександрійського району Кіровоградської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , з участю заінтересованих осіб – Центрально-Південного Міжрегіонального Управління Державної Міграційної Служби та Державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)» про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:
Представник заявника в електронній формі, через систему «Електронний суд», звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення до суду, якою прохала встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Забір`я Києво-Святошинського району Київської області, Україна, на території України за станом на 1991 рік (у тому числі на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року) за адресою: АДРЕСА_1 .
Встановлення даного факту, необхідне заявнику для подальшого звернення до територіального підрозділу Державної міграційної служби України для отримання паспорта громадянина України.
Представник заявника в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву, в якій прохала суд слухати справу без участі сторони заявника.
Представник заінтересованої особи - Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби в судове засідання не з`явився, однак надав до суду пояснення у справі щодо необхідності заявнику надати документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991.
Представник заінтересованої особи - ДУ «Петрівська виправна колонія (№ 49)» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав.
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Забір`я Києво-Святошинського району Київської області, про що Виконавчим комітетом Жорнівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області зроблено актовий запис № 32 від 13.07.1966. Батьками відповідно до свідоцтва про народження зазначено: батько – ОСОБА_3 , а матір – ОСОБА_4 . 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був документований паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 вид. Світловодським РВВС, 07.08.1985, що підтверджується відповіддю Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби № 3501.3-9088/35.1-24 від 14.10.2024. Відповідно до заяви для отримання паспорта (форма №1) на момент отримання паспорту громадянина колишнього СРСР, а саме, станом на 07.08.1975, заявник проживав за адресою: 
АДРЕСА_1 . 
26.05.1986 заявника за вироком Світловодського міського суду Кіровоградської області засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.81, ч.3 ст.85, 42, 43 КК України. Вирок набрав законної сили 11.06.1986. Звільнений 19.03.1991 після відбуття строку покарання. На момент ухвалення вироку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Забір`я Києво-Святошинського району Київської області, українець, громадянин СРСР, без партійний, освіта середня, неодружений, працював стропальником на Світловодській меблевій фабриці, раніше двічі судимий. 
Після звільнення з установи виконання покарань в період з 1991 по 1992 рік заявник вибув за місцем свого фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , однак не здійснив реєстрацію місця проживання у встановленому законодавством порядку.
Факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України підтверджується:
листом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області № 16-аз/01/29/110-2024 від 23.02.2024, який підтверджує неодноразове притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Забір`я Києво-Святошинського району Київської області, Україна, до кримінальної відповідальності та відбування покарання у місцях позбавлення волі на території України з 1983 року по теперішній час;
відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19/63226-25-Вих від 05.08.2025 де зазначається, що відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 08.11.2017 по 05.08.2025 в Базі даних не виявлено;
На момент розгляду даної справи, заявник, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Забір`я Києво-Святошинського району Київської області, Україна, перебуває в Державній установі «Петрівська виправна колонія (№ 49)», яка знаходиться за адресою: вул. Польова, 1, с. Новий Стародуб, Олександрійський район, Кіровоградська область, 28310. 
Паспорт громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Забір`я Києво-Святошинського району Київської області, Україна, - не отримував. 
Через адміністрацію установи виконання покарань та адвоката, заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Центрально-південного міжрегіонального управління державної міграційної служби, щодо підтвердження його належності до громадянства України та документування його паспортом України. Згідно відповіді Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби від 04.05.2026, заявнику було відмовлено у підтвердженні належності до громадянства України та рекомендовано встановити факт постійного проживання на території України за станом 24 серпня 1991 року або проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року у судовому порядку.
Відповідно до частини 1 статті 3, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. 
У частині 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 
Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 
Таким чином, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. 
Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» громадянства України є підставою для оформлення належності до відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. 
Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. 
Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. 
Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України набрання чинності (24 серпня 1991 року) або Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). 
Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року. 
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. 
Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. 
Відповідно до підпункту "а" пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. 
Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт "в" пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду). Отже, у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. 
Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. 
Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, слід задовольнити.
Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись ст.315 та ст.ст.263, 264, 265, 268 ЦПК України, - 

УХВАЛИВ:
Заяву задовольнити. 
Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Забір`я Києво-Святошинського району Київської області, Україна, на території України за станом на 1991 рік (у тому числі на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року) за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення, яким закінчується апеляційне провадження.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя А.Ю. Больбот