Справа № 420/11616/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 за період перебування на стаціонарному лікуванні з 21.01.2025 року по 21.03.2025 року у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , додаткову винагороду в розмірі до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 за період перебування на стаціонарному лікуванні з 21.01.2025 року по 21.03.2025 року у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що захворювання Позивача (зокрема: «ІXC: великовогнищевий постінфарктний (Q інфаркт міокарду передньої стінки лівого шлуночка від 21.01.2025) та стенозуючий (стентування ПМША двома стентами DES від 21.01.2025) коронарокардіосклероз. СН І стадії. Стійка шлуночкова екстрасистолія: часта шлуночкова екстрасистолія (максимально до 191 екстрасистол за годину), шлуночкова аритмія у вигляді бігемінії. Нестійка монофокусна шлуночкова тахікардія (триплет). Гіпертонічна хвороба ІІ стадії: гіпертензивне серце (гіпертрофія лівого шлуночка). Ангіопатія сітківки обох очей», - ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ), яке відповідно до протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії N 2025-1105-1413-2644-3 від 05.11.2025 (20 РВЛК) пов`язане із захистом Батьківщини, що є належним доказом отримання захворювання під час безпосередньої участі Позивача у бойових діях, відповідно наявні підстави для виплати Позивачу додаткової щомісячної винагороди в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період перебування на стаціонарному лікуванні з 21.01.2025 по 21.03.2025 у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Ухвалою від 27.04.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Від відповідача Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що Військова частина НОМЕР_1 належним чином та у повній відповідності до вимог постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, здійснювала нарахування та виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди позивачу у спірний період, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди та довідкою про розмір нарахованої та виплаченої додаткової винагороди грошового забезпечення № 2084/2391/15/2563 від 30.04.2026. Таким чином, за спірний період позивачу, за наданими ним документами про лікування, фактично виплачена вся належна йому сума додаткової винагороди, а отже у військової частини НОМЕР_1 не існує жодної заборгованості перед позивачем. Згідно з протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії (20 РВЛК) від 05.11.2025 № 2025-1105-1413-2644-3: захворювання: «ІXC: великовогнищевий постінфарктний (Q інфаркт міокарду передньої стінки лівого шлуночка від 21.01.2025) та стенозуючий (стентування ПМША двома стентами DES від 21.01.2025) коронарокардіосклероз. СН І стадії. Стійка шлуночкова екстрасистолія: часта шлуночкова екстрасистолія (максимально до 191 екстрасистол за годину), шлуночкова аритмія у вигляді бігемінії. Нестійка монофокусна шлуночкова тахікардія (триплет). Гіпертонічна хвороба ІІ стадії: гіпертензивне серце (гіпертрофія лівого шлуночка). Ангіопатія сітківки обох очей», - ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ . Відповідач зазначає, що п. 1-2 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 встановлений виключний (не підлягаючий розширеному тлумаченню) перелік підстав для включення до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень, а саме: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) пов`язаного із захистом Батьківщини. Викладене свідчить про безпідставність позовних вимог, оскільки отримане позивачем 21.01.2025 захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, не є тотожним пораненню (контузії, травмі, каліцтву) пов`язаному із захистом Батьківщини, що з урахуванням норм п. 1-2 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, не надає права позивачу на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та не є підставою для включення позивача до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень .
За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частини НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки №2084/4/3/6814 від 16.06.2025 про участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, ОСОБА_1 дійсно в період з 29.03.2022 по 22.09.2022, з 03.10.2022 по 19.03 2023, з 01.04.2023 по 14.06.2023, з 22.07.2023 по 05.11.2023, з 09.01.2024 по 26.02.2024, з 29.04.2024 по 16.10.2024,з 19.10.2024 по 16.12.2024, з 14.01.2025 по 20.01.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Покровський район Донецької області.
Відповідно до первинної медичної карти (форма 100) від 21.01.2025 р., у зв`язку з різким погіршенням здоров`я на бойових позиціях позивачу було надано медичну допомогу та діагностовано: ІСХ, Гострий інфаркт міокарда.
Відповідно до виписного епікризу з медичної карти хворого №35-0161, в період з 21.01.2025 по 10.02.2025 р. позивач перебував на лікуванні, діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): ХС. Гострий Q інфаркт міокарда передньої стінки лівого шлуночка (21.01.2025p). Killip I. Стенозуючий атеросклероз коронарних артерій. Коронароангіографія (21.01.25р). ПКВ інфаркт кт залежної коронарної артерій зі стентуванням ПМША 2 DES CRES 2.25 x20 мм і Хence 2.5 x18 мм. (21.01.2025). Систолічна дисфункція лівого шлуночка (ФВ 44%). Гіпертонічна хвороба ІІ ст. дуже високий додатковий ризик.
Відповідно до виписного епікризу з історії хворого №900/02 в період з 31.01.2025 по 10.02.2025 ОСОБА_1 перебував на лікуванні, діагноз: ІХС. Q -інфаркт міокарда в області передньої стінки ЛШ (21.01.25 р.), підгострий період. Стенозуючий атеросклероз коронарних артерій. КАГ(21.01.25р.). ПКВ інфаркт залежної коронарної артерій зі стентуванням: ПМША 2 DES CRE 2,25х20 мм і Xience 2,25х18 мм (21.01.2025 р.) CH ст. С зі зниженою ФВ ЛШІ (44%) NYHA III XCH II А. ГХ ІІІ ст. ступ. 2 ГЛШ р. 4.
Відповідно до виписного епікризу з медичної карти хворого №1194, в період з 10.02.2025 по 03.03.2025 р. Позивач перебував на лікуванні, діагноз:ІХС: великовогнищевий постінфарктний (гострий Q інфаркт міокарду передньої стінки ЛШ від 21.01.2025) та стенозуючий (стентування ПМА двома стентами DES від 21.01.2025) коронарокардіосклероз. СНІ ст. зі зниженою ФВ ЛШ (44%). Гіпертонічна хвороба ІІ стадії: гіпертензивне серце (гіпертрофія лівого шлуночка). Часта шлуночкова екстрасистолія (максимально до 191 екстрасистол за годину). Шлуночкова аритмія у вигляді бігемінії. Нестійка монофокусна шлуночкова тахікардія.
Відповідно до виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №1801, ОСОБА_1 в період з 03.03.2025 по 21.03.2025 Позивач перебував на лікуванні,діагноз:діагноз:6. Повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення):Основні захворювання: Ішемічна хвороба серця (125.2): великовогнищевий постінфарктний (інфаркт міокарду передньої стінки лівого шлуночка від 21.01,2025) та стенозуючий (стентування ПМША двома студентами DES від 21.01.2025) коронарокардіосклероз. СН І стадії (150.0). Стійка шлуночкова екстрасистолія: часта шлуночкова екстрасистолія (максимально до 191 екстрасистол за годину). шлуночкова аритмія у вигляді бігемінії (149.3). Нестійка монофокусна шлуночкова тахікардія (триплет) (147.9). Гіпертонічна хвороба ІІ стадії (I11.9): гіпертензивне серце (гіпертрофія лівого шлуночка). Ангіопатія сітківки обох очей. Вертеброгенна люмбалгія у стадії нестійкої ремісії без порушення функції хребта (М 45.2).Супутні захворювання: Наслідки МВТ (06.11.2023), проникаюче поранення лівого ока важкого ступеня, травматична катаракта, гемофтальм, відшарування судинної оболонки з епісубретинальним крововиливом макулярної ділянки, ВОСП (06.11.2023) м`яких тканин правого плеча, правої гомілки,ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравма, лікованих оперативно (12.11.2023 - ФЕК лівого ока) у вигляді артіфакії, авітрії, хоріоретинального рубця, хоріоїдеї, травматичного макулярного розриву, залишкового набрякового синдрому при гостроті зору ОД не коригується, цефалгічного синдрому. множинних зміцнілих рубців, наявності металевих осколків без порушення функції, хронічної двобічної нейросенсорної приглухуватості (Y36,2).
Відповідно до протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії N 2025-1105-1413-2644-3 від 05.11.2025 (20 РВЛК), Травма, захворювання молодшого сержанта запасу ОСОБА_2 , 1977 року народження, які підтверджені свідоцтвом про хворобу в/ч НОМЕР_4 ?526 від 21.03.2025, згідно якого він на підставі ст. 40а, графи 11 Розкладу хвороб, (Наказ МОУ N 402 від 14 серпня 2008 року) був визнаний «Непридатним до військової служби», військово-медичними документами та документами лікувальних закладів МОЗ України: Травма: «Наслідки мінно-вибухової травми (06.11.2023): проникаюче поранення лівого ока важкого ступеня, травматична катаракта, гемофтальм, відшарування ділянки, ВОСП м`яких тканин правого плеча, правої гомілки, ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравма, лікованих оперативно (12.11.2023 - ФЕК лівого ока) у вигляді артифакії, авітрії. хоріоретинального рубця, хоріоїдеї, травматичного макулярного розриву, залишкового набрякового синдрому при гостроті зору 0,1 не коригується, цефалгічного синдрому, множинних зміцнілих рубців, наявності металевих осколків без порушення функції, хронічної двобічної нейросенсорної приглухуватості». Згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007, травма важкого ступеню, - ТРАВМА, ТАК, ПОВ?ЯЗАНА ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Захворювання: «ІXC: великовогнищевий постінфарктний (Q інфаркт міокарду передньої стінки лівого шлуночка від 21.01.2025) та стенозуючий (стентування ПМША двома стентами DES від 21.01.2025) коронарокардіосклероз. СН І стадії. Стійка шлуночкова екстрасистолія: часта шлуночкова екстрасистолія (максимально до 191 екстрасистол за годину), шлуночкова аритмія у вигляді бігемінії. Нестійка монофокусна шлуночкова тахікардія (триплет). Гіпертонічна хвороба ІІ стадії: гіпертензивне серце (гіпертрофія лівого шлуночка). Ангіопатія сітківки обох очей», - ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Захворювання: «Вертеброгенна люмбалгія у стадії нестійкої ремісії без порушення функції хребта», - ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 щодо виплати додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 за період перебування на стаціонарному лікуванні з 21.01.2025 року по 21.03.2025 року у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Листом від 21.03.2026 року військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь, в якій зазначено, що надані медичні документи підтверджуються захворювання (інфаркт), що не є правовою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень за період перебування на лікуванні та у відпустці для лікування. 
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Відповідно до п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні на території України введено воєнний стан, який існує по сьогоднішній день.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 “Про введення воєнного стану в Україні” та №69 “Про загальну мобілізацію” Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі - Постанова №168).
Відповідно до п. 1 Постанови №168 (у первісній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної Постанови КМУ №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Абзацами 1, 4, 5 пункту 1 вказаної Постанови (у редакції, яка застосовується з 21.01.2023 року згідно постанови КМУ № 43 від 20.01.2023 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Абзацами 1 пунктів 1 та пунктом 1-2 вказаної Постанови (у редакції, яка застосовується з 01.06.2023 року згідно постанови КМУ № 836 від 09.08.2023 року) установити, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023 року доповнено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, новим розділом - XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану, в п.2 якого передбачено, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100000 грн. виплачується тим військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).
Пунктами 11 та 12 цього розділу встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які зокрема у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Вказаний нормативно-правовий акт набрав законної сили 31.01.2023 з моменту офіційного оприлюднення після реєстрації в Міністерстві юстиції України та застосовується з 01 лютого 2023 року, про що безпосередньо зазначено в п.3 Наказу №44 від 25.01.2023.
Так, питання можливості отримання військовослужбовцями збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, у тому числі за період лікування досліджувалося судом, зокрема у постанові від 27 серпня 2025 року у справі №280/7364/23.
У зазначеній постанові Верховний Суд вказав, що у період дії воєнного стану додаткова винагорода до 100 000,00 грн на місяць виплачується за час перебування вказаних військовослужбовців на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Підставою для виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва).
Верховний Суд звернув увагу, що умовою її виплати є належне підтвердження фактів: виконання бойових завдань; отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини; перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) у зв`язку з таким пораненням, а також надання відпусток за станом здоров`я через отримане тяжке поранення на підставі висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Також Верховний Суд виснував, що предметом доказування у таких справах має бути з`ясування (у сукупності): за який конкретний період позивач не отримав належні йому грошове забезпечення та додаткову винагороду; чи перебував він у спірний період на лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних); якщо перебував на лікуванні, то з яких причин - зокрема, чи було це пов`язано з пораненням, контузією, травмою або каліцтвом, отриманими у зв`язку із захистом Батьківщини; чи проходив він у такому випадку саме стаціонарне лікування; чи перебував він після тяжкого поранення у відпустках за станом здоров`я за висновками (постановами) військово-лікарської комісії; та чим це все підтверджується.
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що у період дії воєнного стану додаткова винагорода у розмірі до 100 000 грн на місяць підлягає виплаті військовослужбовцям за час їх перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а також у відпустці для лікування після тяжкого поранення - за наявності відповідного підтвердження, зокрема висновків ВЛК та медичних документів.
Як встановлено судом, позивач отримав мінно-вибухову травму 06.11.2023 під час виконання бойового завдання, що підтверджено висновками військово-лікарських комісій.
Разом з тим, згідно з медичними документами позивач перебував на стаціонарному лікуванні, зокрема у спірні періоди з 21.01.2025 по 31.01.2025, з 31.01.2025 по 10.02.2025, з 10.02.2025 по 03.03.2025, з 03.03.2025 по 21.03.2025 з діагнозом інфаркт міокарда в області передньої стінки ЛШ (21.01.25 р.), Стенозуючий атеросклероз коронарних артерій, Гіпертонічна хвороба ІІ ст. і тд.
Отже, медичні документи (виписний епікриз, виписка з медичної карти) прямо вказують, що діагнози, з якими позивач перебував на стаціонарному лікуванні у спірні періоди були зумовлені насамперед розвитком та лікуванням захворювання, та не є наслідками одержаного 06.11.2023 травмування – проникаюче поранення лівого ока важкого ступеня, травматична катаракта, гемофтальм, відшаруваннясудинної оболонки з епісубретинальним крововиливом макулярної ділянки, ВОСП м`яких тканин правого плеча, правої гомілки, ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравма, лікованих оперативно (12.11.2023 - ФЕК лівого ока) у вигляді артіфакій, авітрії, хоріоретинального рубця, хоріоїдеї, травматичного макулярного розриву, залишкового набрякового синдрому при гостроті зору 0,1 не корегується, цефалгічного синдрому, множинних зміцнілих рубців, наявності металевих осколків без порушення функції, хронічної двобічної нейросенсорної приглухуватості (36.2). 
В той же час, навіть за наявності встановленого причинного зв`язку захворювання із захистом Батьківщини, факт такого зв`язку сам по собі не є тотожним пораненню (травмі, контузії, каліцтву) та не змінює правову природу лікування позивача як лікування хвороби, а не лікування травми.
Суд звертає увагу, що саме формулювання постанови ВЛК має вирішальне значення для вирішення питання про право на виплату додаткової винагороди. Зокрема, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) кваліфіковане як пов`язане із захистом Батьківщини - виплата здійснюється. Натомість, якщо встановлено, що поранення (контузія, травма, каліцтво) пов`язане лише з виконанням обов`язків військової служби (поза бойовими діями) або взагалі не пов`язане з проходженням військової служби - підстави для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн відсутні.
Постанова КМУ № 168 чітко передбачає, що додаткова винагорода виплачується саме за перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у тому числі закордонних, виключно у зв`язку з лікуванням поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 березня 2026 року по справі № 600/367/24.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для виплати позивачу додаткової збільшеної винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 
Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.
Керуючись ст. 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250-251, 255, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.

.