ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 140/5174/24 пров. № А/857/13044/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Мандзія О.П.,
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення у справі №140/5174/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі – апелянт, позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2024, яке набрало законної сили, позов задоволено частково. 
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (далі – ВЧ НОМЕР_1 ), яка полягає у не нарахуванні ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 09.01.2019 відповідно до абзаців четвертого – шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі – Порядок №1078);
- зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 09.01.2019, із застосуванням місяця підвищення доходу березень 2018 року, відповідно до абзаців четвертого – шостого пункту 5 Порядку №1078, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (становить 3932,91 грн в місяць);
- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
05.06.2025 до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Машевської Л.А. про встановлення судового контролю за виконання рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду у цій справі.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 заяву про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення задоволено. Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 подати звіт про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №140/5174/24, встановлено відповідачу строк для подання звіту – 30 днів з дня отримання цієї ухвали.
ВЧ НОМЕР_1 за вих. №908/фс від 01.07.2025 подала до суду звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 прийнято звіт ВЧ НОМЕР_1 (вих. №908/фс від 01.07.2025) про виконання судового рішення в адміністративній справі №140/5174/24; встановлено відповідачу (боржнику) ВЧ НОМЕР_1 новий строк для подання до Волинського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення суду від 06.11.2024 у справі №140/5174/24 – протягом трьох місяців з дня отримання цієї ухвали (одночасно зі звітом необхідно надати до суду документальні докази погашення нарахованої виплати або неможливості її сплати).
22.10.2025 за вих. №1556/фс до суду надійшов звіт ВЧ НОМЕР_1 про виконання судового рішення у цій справі.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 прийнято звіт ВЧ НОМЕР_1 (вих. №1556/фс від 22.10.2025) про виконання судового рішення в адміністративній справі №140/5174/24; встановлено відповідачу (боржнику) ВЧ НОМЕР_1 новий строк для подання до Волинського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення суду від 06.11.2024 у справі №140/5174/24 – протягом трьох місяців з дня отримання цієї ухвали (одночасно зі звітом необхідно надати до суду документальні докази погашення нарахованої виплати або неможливості її сплати).
Крім того, ухвалою суду від 22.12.2025 відмовлено у задоволенні клопотання про накладення штрафу за невиконання рішення суду.
27.01.2026 за вих. №161/фс до суду надійшов звіт ВЧ НОМЕР_1 про виконання судового рішення у цій справі.
Ухвалою за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення від 09.02.2026 прийнято звіт Військової частини НОМЕР_1 (вих. №161/фс від 27 січня 2026 року) про виконання судового рішення в адміністративній справі №140/5174/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів. Встановлено відповідачу (боржнику) Військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання до Волинського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі №140/5174/24 – протягом трьох місяців з дня отримання цієї ухвали (одночасно зі звітом необхідно надати до суду документальні докази погашення нарахованої виплати або неможливості її сплати).
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач оскаржив таку в апеляційному порядку та вказав, що таку прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано вимог ч. 2 ст. 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якими встановлюється імперативний критерій для прийняття звіту: своєчасність та повнота виконання судового рішення. 
Суд не звернув уваги, що станом на день подання звіту зовсім навіть частково не виплачена зовсім сума заборгованості. Отже, матеріальний критерій «повноти виконання судового рішення » не дотриманий на 100 %. 
Більше того, динаміка вчинених в/ч НОМЕР_1 дій свідчить про те, що в/ч НОМЕР_1 взагалі не вчинила жодної виплати (х/х частина боргу за рік ) свідчить про те, що повне виконання рішення суду не відбудеться взагалі або відбудеться лише через багато років, хоча кошти на виконання судового рішення в/ч НОМЕР_1 має, навіть на надуманому КЕКВ 2800, звідки лише для сплати судового збору за 2025 рік було витрачено суму яка в сотні раз перевищує суму боргу перед ОСОБА_1 . 
Суд також не надав належної правової оцінки тому факту, що зазначена судом в оскаржуваній ухвалі Інструкція щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 №333, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.03.2012 за №456/20769 є лише підзаконним нормативно правовим актом і не може за своєю юридичною силою перевищувати статтю 129(1) Конституції України, згідно якої, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. 
Крім того, вищевказана інструкція не визначає сам порядок виконання рішення суду. в/ч НОМЕР_1 так і не надала до суду жодної письмової відмови забезпечувального фінансового органу – Центрального фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ профінансувати виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі №140/5174/24. 
Сам факт подання в/ч НОМЕР_1 численних заявок до цього органу без письмової відмови профінансувати виконання рішення суду, суд не може приймати в якості належного та допустимого доказу неможливості виконання судового рішення. в/ч НОМЕР_1 має належне і достатньо повне фіксування як за кодом - код 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» так і за кодом - код 2800 «Інші поточні видатки», оскільки, доказів відсутності такого фінансування суду не надано. Суд не налічений повноваженнями «шукати» виправдання невиконання судового рішення в/ч НОМЕР_1 , керівник якого на власний розсуд приймає рішення, куди саме витрачати бюджетні кошти, які надходять від забезпечувального фінансового органу – Центрального фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 , до суду в поясненнях на надано посилання саме на закон, який забороняє в/ч НОМЕР_1 виконувати спірне рішення суду з тих коштів, які вже надійшли до в/ч НОМЕР_1 , в тому числі і по КЕКВ 2800, адже, доцільність витрачання бюджетних коштів або на сплату судового збору у сумі більше півмільйона за 2025 рік або на придбання у 20025 році легкових автомобілів преміум класу та десятків автомобілів бізнес класу приймає особисто керівник в/ч НОМЕР_1 . 
Апелянт не ставить під сумнів висновок суду про «вжиття певних зусиль» боржником, проте, наголошує: зусилля боржника не є тотожними виконанню рішення суду та сплати коштів суми боргу КАС України вимагає від суду оцінювати саме «виконання» та виплату коштів, а не односторонній процес листування Боржника з розпорядником коштів вищого рівня та подання заявок. 
Прийняття судом звіту в/ч НОМЕР_1 при повному та доведеному невиконанні судового рішення та повній стовідсотковій несплаті суми заборгованості, фактично легалізує триваюче порушення прав ОСОБА_1 та повністю зупиняє судовий контроль за відсутності реального результату. 3. 
Пунктом 6 частини 2 статті 382-2 КАС України встановлено імперативну вимогу: звіт має містити орієнтовні строки виконання судового рішення та їх обґрунтування. Натомість, у звіті Військової частини НОМЕР_1 зазначено лише про тривалий факт очікування надходження бюджетних коштів від вищого органу управління, та обіцянку виконати рішення відразу після такого надходження. 
При цьому, факт достатнього фінансування потреб по коду КЕКВ2800 та по кодек КЕКВ 2112 в/ чА1008 не заперечується, однак, боржник намагається запевнити суд що саме на виконання рішення суду кошти не надходили, водночас, таке твердження є надуманим та іллюзіорним та нічим іншим, як небажанням в/чА НОМЕР_2 спрямовувати кошти саме на виконання рішення суду. 
Відсутність у звіті конкретних календарних меж (навіть орієнтовних) для повного розрахунку, свідчить про невідповідність звіту вимогам закону за своєю формою та за своїм змістом. 
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 382-3 КАСУ, недотримання вимог статті 382-2 цього Кодексу є безумовною підставою для відмови у прийнятті звіту. 
Обґрунтовуючи прийняття звіту «відсутністю фінансування», суд не дослідив очевидний факт: наданий боржником документ виготовлений фахівцями юридичного управління в/ч НОМЕР_1 , яким вчасно та у терміни встановлені законом було виплачено грошове забезпечення із відповідного КЕКВ. Це беззаперечно свідчить про наявність у Боржника достатнього бюджетного фінансування на інші потреби, окрім, як виконання судового рішення. Жодних доказів відсутності належного бюджетного фіксування або письмової відмови забезпечувального фінансового органу – Центрального фінансово економічного управління Командування Сухопутних військ сплачувати кошти із КЕКВ 2112 боржником не було долучено. 
Боржник до суду не надавав також заборони виконувати судове рішення із КЕКВ 2112 , а сама в/ч НОМЕР_1 належним чином фінансується по КЕКВ 2112 за статутними вимогами забезпечується для безперебійного виконання функцій. 
Отже, висновок суду про неможливість в/ч НОМЕР_1 виконати судове рішення суперечить фактичним обставинам справи. 
Серед іншого також вказано, що боржник, за рахунок своїх протиправних дій (невиплата Апелянту у повному обсязі грошового забезпечення під час проходження ним військової служби яка завершилася ще у січні 2019 року), за рахунок ухвали від 09.02.2026, фактично довготривалий час отримує неправомірну вигоду у вигляді відстрочення виконання грошового зобов`язання без законних на те підстав та без проголошення такого рішення суду. 
Апелянт з великою повагою відноситься до командира та військової частини НОМЕР_1 , службі у якій віддав найкращі роки свого життя. При цьому, Апелянт зауважує, що він і зараз продовжує військову службу, позбавлений можливості отримувати додатковий заробіток внаслідок цього не може відшукати додаткову роботу. Заборгована сума йому вкрай необхідна для забезпечення своєї родини та свого життєзабезпечення у важкий для всіх і для нього період війни. 
Апелянт просив скасувати ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2026 у справі №140/5174/24; встановити відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 в адміністративній справі №140/5174/24; накласти на командира Військової частини НОМЕР_1 ( ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_3 ), штраф у сумі сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за невиконання ним ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу. Як зазначалось у звіті про виконання рішення (27.01.2026 за вих. №161/фс) з метою виконання рішення суду у добровільному порядку відповідач нарахував позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 09.01.2019, із застосуванням місяця підвищення доходу березень 2018 року, відповідно до абзаців четвертого – шостого пункту 5 Порядку №1078, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (становить 3932,91 грн в місяць) на загальну суму 40328,76 грн. Вказана сума щомісячно включалася та включається до заявки-розрахунку на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення на відповідний місяць та встановленим порядком подавалась до забезпечувального фінансового органу – з 01.01.2025 до Центрального фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ за №93/фс від 05.02.2025, №189/фс від 05.03.2025, №412/фс від 07.04.2025, №598ф/с від 07.05.2025, №740/фс від 04.06.2025, №915/фс від 03.07.2025, №1202/фс від 07.08.2025, №1308/фс від 03.09.2025, №1555/фс від 04.10.2025, №1615/фс від 04.11.2025, №1724/фс від 03.12.2025, №6/фс від 03.01.2026.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2026 №397 «Про виконання рішень судів» та з метою виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №140/5174/24 Військовою частиною НОМЕР_1 нараховано та перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 індексацію різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 09.01.2019, включно із застосуванням місяця підвищення доходу березень 2018 року, відповідно до абзаців 4 6, пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2023 №1078, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (становить 3932,91 гривень в місяць). 
18.03.2026 апелянту виплачено грошові кошти у розмірі 39 723 гривні 83 копійки. Вказані обставини підтверджуються платіжною інструкцією №2069 від 17.03.2026 та Відомістю розподілу виплат від 19.03.2026 №260319PB000054379837. 
Таким чином, станом на дату відкриття апеляційного провадження, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі №140/5174/24 виконано. 
На виконання вимог ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2026 у справі №140/5174/24 Військовою частиною НОМЕР_1 , у строки визначені вказаною ухвалою, буде подано встановленим порядком звіт про виконання судового рішення із доказами виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №140/5174/24. Вказані дії свідчать про об`єктивну неможливість виконати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №140/5174/24 до моменту надходження відповідних грошових коштів до Військової частини НОМЕР_1 , а отже і правильність висновків, викладених в ухвалі Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2026 у справі №140/5174/24. 
Додатково зауважено, що підтвердженням добросовісної процесуальної поведінки Військової частини НОМЕР_1 та реальних намірів виконати належним чином рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №140/5174/24 є той факт, що після надходження фінансування, вказане рішення суду було виконано.
Відповідач просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2026 у справі №140/5174/24 – без змін.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України розгляд апеляційної скарги судом апеляційної інстанції здійснюється без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних міркувань.
Так, приймаючи звіт військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у цій справі, суд першої інстанції керувався тим, що відповідач вживав достатніх заходів для своєчасного та повного виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №140/5174/24 (зокрема, включав щомісячно до заявки-розрахунку на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення на відповідний місяць нараховану за вказаним судовим рішенням та подавав до забезпечувального фінансового органу – Центрального фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ за №93/фс від 05.02.2025, №189/фс від 05.03.2025, №412/фс від 07.04.2025, №598ф/с від 07.05.2025, №740/фс від 04.06.2025, №915/фс від 03.07.2025, №1202/фс від 07.08.2025, №1308/фс від 03.09.2025, №1555/фс від 04.10.2025 №1615/фс, від 04.11.2025, №1724/фс від 03.12.2025, №6/фс від 03.01.2026), а вказане рішення суду у цій справі в частині виплати позивачу нарахованих коштів у розмірі 40328,76 грн не виконано відповідачем з незалежних від нього обставин (відсутність бюджетних асигнувань).
Водночас, згідно із ч. 11 ст. 382-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Надаючи оцінку вказаним обставинам, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21 листопада 2024 року №4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024 (далі - Закон №4094-ІХ), ст. 382 КАС України викладено у новій редакції.
Крім того, Кодекс адміністративного судочинства України доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Частиною 3 ст. 382-1 КАС України передбачено, що встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Згідно з ч. 1 ст. 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
Частиною другою цієї статті визначено, що звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);
4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення;
5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання;
6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення;
7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.
Відповідно до ч. 3 ст. 382-2 КАС України до звіту додаються:
1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися;
2) докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення (ч. 3 ст. 382 КАС України).
Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України (частина четверта статті 382 КАС України).
Згідно з ч. 5 ст. 382-2 КАС України суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
За приписами статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу (абзац перший частини першої цієї статті).
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення (абзац перший частини другої цієї статті).
Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу (ч. одинадцята цієї статті).
Так, до заяви від 27.01.2026 долучено повідомлення до суду (Т.1, а.с.233), якому зазначено, що з метою виконання рішення суду у добровільному порядку відповідач нарахував позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 09.01.2019, із застосуванням місяця підвищення доходу березень 2018 року, відповідно до абзаців четвертого – шостого пункту 5 Порядку №1078, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (становить 3932,91 грн в місяць) на загальну суму 40328,76 грн.
Вказана сума щомісячно включалася та включається до заявки-розрахунку на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення на відповідний місяць та встановленим порядком подається до забезпечувального фінансового органу – з 01.01.2025 до Центрального фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ за №93/фс від 05.02.2025, №189/фс від 05.03.2025, №412/фс від 07.04.2025, №598ф/с від 07.05.2025, №740/фс від 04.06.2025, №915/фс від 03.07.2025, №1202/фс від 07.08.2025, №1308/фс від 03.09.2025, №1555/фс від 04.10.2025, №1615/фс від 04.11.2025, №1724/фс від 03.12.2025, №6/фс від 03.01.2026.
Станом на 27.01.2026 фінансування від забезпечувального фінансового органу для виконання рішення суду у справі №140/5174/24 не надходило.
Ухвалою від 03.02.2026 у цій справі судом першої інстанції витребувано докази, зокрема:
- докази направлення у 2025-2026 рр. заявок-розрахунків на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» до забезпечувального фінансового органу Центрального фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ, а також докази письмової відмови або письмової заборони забезпечувального фінансового органу виконати судове рішення у справі №140/5174/24;
- докази відсутності у 2024-2026 рр. коштів за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» для виконання судового рішення у справі №140/5174/24;
- письмові пояснення та їх документальне підтвердження щодо надання пріоритету сплаті у 2024-2025 рр. за КЕКВ 2800 судового збору, а не погашення заборгованості на виконання рішень судів.
Встановлено Військовій частині НОМЕР_1 п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання до суду витребуваних доказів. Роз`яснено Військовій частині НОМЕР_1 , що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом. Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень. 
На виконання вказаної ухвали 06.02.2026 відповідачем до матеріалів справи надано пояснення, за змістом яких відповідач вказує, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2024, яке набрало законної сили, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 09.01.2019 та проведено відповідне нарахування в сумі 40328,76 грн. Виплата зазначеної суми станом на момент подання відповідних документів неможлива через відсутність фінансового забезпечення за КВЕКВ 2800. Крім того, надано заявки-разрахунки на відповідне фінансування.
Надаючи оцінку письмовим доказам, що долучені до матеріалів справи, апеляційний суд констатує, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у цій справі, відповідач нарахував позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 09.01.2019, із застосуванням місяця підвищення доходу березень 2018 року, відповідно до абзаців четвертого – шостого пункту 5 Порядку №1078, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (становить 3932,91 грн в місяць) на загальну суму 40328,76 грн. Вказана сума щомісячно включалася до заявки-розрахунку на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення на відповідний місяць та встановленим порядком подавалася до забезпечувального фінансового органу – Центрального фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ за №93/фс від 05.02.2025, №189/фс від 05.03.2025, №412/фс від 07.04.2025, №598ф/с від 07.05.2025, №740/фс від 04.06.2025, №915/фс від 03.07.2025, №1202/фс від 07.08.2025, №1308/фс від 03.09.2025, №1555/фс від 04.10.2025, №1615/фс від 04.11.2025, №1724/фс від 03.12.2025, №6/фс від 03.01.2026 (копії заявок-розрахунків долучені до звіту).
Проте, станом на 27.01.2026 фінансування від забезпечувального фінансового органу для виконання рішення суду у справі №140/5174/24 не надходило.
Відповідні обставини підтверджуються письмовими доказами, що долучені до матеріалів справи.
В цьому контексті апеляційний суд зауважує, що метою встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі є спонукання відповідача-суб`єкта владних повноважень до виконання рішення суду, ухваленого не на його користь, якщо таке рішення передбачає вчинення певних дій. При цьому визначальним є те, чи існують достатні підстави вважати, що відповідач може ухилятися від виконання судового рішення, маючи реальну можливість його виконати.
Згідно з ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо іншого не передбачено законом про Державний бюджет України.
Крім того, ч.ч. 1, 4 ст. 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, з урахуванням необхідності виконання бюджетних зобов`язань минулих років. Зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.
Таким чином, в силу нормативних приписів будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Встановлені судом обставини справи вказують на неможливість самостійного виконання рішення суду у цій справі, що обумовлюється відсутністю у відповідача належного фінансового забезпечення та коштів, необхідних для виплати існуючої перед позивачем заборгованості.
Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21.11.2018 у справі №373/436/17, від 15.05.2020 у справі №812/1813/18, від 21.05.2020 у справі №310/6910/16-а, від 19.02.2020 у справі №821/1491/17 та інших, невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Як вже зазначалося вище, за приписами ч. 2 статті 382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. В протилежному випадку, якщо відповідачем такі обставини доведено і вони знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, суд має право прийняти такий звіт.
Таким чином, оскільки невиконання відповідачем рішення суду спричинене об`єктивними причинами, а належних доказів, які б свідчили про намір суб`єкта владних повноважень ухилитися від виконання судового рішення не здобуто, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для прийняття поданого боржником звіту.
Колегія суддів зауважує, що основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Проте проблема невиконання рішень національних судів у соціальних та інших публічно-правових спорах має загальнодержавний характер та пов`язана виключно із проблемою фінансування цих витрат з Державного бюджету, особливо в умовах воєнного стану. Тобто проблема з виконанням рішення суду у цій справі не є індивідуальною, а охоплюється загальною проблемою належного виконання судових рішень, пов`язаних з виплатою бюджетних коштів, яка потребує системного підходу до її вирішення на найвищих рівнях органів державної влади.
В даному ж випадку, на переконання суду, відповідачем наведено обґрунтовані причини, що ускладнюють виконання судового рішення, а саме відсутність бюджетних призначень, що підтверджено належними доказами).
Такі причини не залежать від волі чи бездіяльності відповідача у справі, оскільки відповідач є бюджетною установою, що повністю фінансується з державного бюджету і позбавлений власних джерел доходу, водночас можливість виконання судового рішення безпосередньо залежить від наявності відповідних цільових асигнувань.
Необхідно врахувати і той факт, що в умовах дії правового режиму воєнного стану та надзвичайного фінансового навантаження на оборонний сектор держави, тимчасова відсутність коштів на рахунках установи є форс-мажорною обставиною. Своєю чергою, зобов`язання боржника щодо регулярного подання звітів у порядку ст. 382 КАС України не буде ефективним інструментом судового контролю, оскільки формальне звітування матиме суто декларативний характер.
Разом з тим суд апеляційної інстанції також наголошує і на тому, що прийняття судом звіту не звільняє відповідача від обов`язку виконати рішення суду, ухвалене на користь позивача, та не позбавляє позивача права повторно звернутися із заявою про встановлення судового контролю за виконанням такого рішення шляхом зобов`язання відповідача подати новий звіт про його виконання, якщо поведінка відповідача буде давати привід вважати, що він ухиляється від виконання судового рішення, затягує його виконання або ж діє недобросовісно та не вживає заходів, необхідних для його якнайшвидшого виконання.
Щодо вимоги - накладення штрафу на керівника Військової частини НОМЕР_4 , то апеляційний суд зазначає, що специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, котрий він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту чи невиконання рішення суду.
Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду, а тому на даний момент, до розгляду звіту про виконання судового рішення, не підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, правильно застосував норми процесуального права, а його висновки відповідають обставинам справи та наявним у ній доказам, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
З огляду на результат апеляційного перегляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції не розподіляються.
Керуючись ст.ст.308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення від 09 лютого 2026 року у справі №140/5174/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. П. Мандзій 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар