Справа № 211/7913/26
Провадження № 2/211/5976/26

РІШЕННЯ 
іменем України

24 серпня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді – Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання – Медведєвої А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
встановив:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі – ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС») звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №101745645 від 09.07.2025 року в розмірі 37043,66 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором.
Ухвалою суду від 28 липня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 24 серпня 2026 року розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку.
07.08.2026 відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього процентів, комісії, пені та штрафних санкцій, як необгрунтованих та таких, що нараховані за відсутності правових підстав. Просить стягнути лише суму основного боргу (тіла кредиту).
11.08.2026 представником позивача Ушаковою М.І. скеровано до суду через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, яка отримана судом 11.08.2026 та в якій представник відхиляє заперечення відповідача та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В судове засідання сторони не з`явилися.
Відповідно до прохальної частини тексту позовної заяви, представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки, відзиву не подав.
Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Як встановлено судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та відповідачем 09 липня 2025 року був укладений договір про споживчий кредит № 101745645 за допомогою підписання його одноразовим ідентифікатором 539112, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 10 000,00 грн., на строк кредитування 360 календарних днів, зі сплатою процентів за користування кредитом, комісія за надання кредиту – 2 250,00 грн. (а.с. 17-19 – копія договору, а.с. 41 –заява).
09.07.2025 на платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн., призначення платежу: кошти згідно договору № 101745645 (а.с. 8 - квитанція).
Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано.
Згідно із частиною 1 статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги по суті – це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі статтею 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
29 грудня 2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі – ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС») укладено договір факторингу № 29-12/2025/Т, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права вимоги до Боржників за договорами, в тому числі і за кредитним договором № 101745645 (а.с. 23 –27 копія договору з додатками).
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 29-12/2025/Т від 29.12.2025, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 101745645 від 09.07.2025 року (а.с. 32 – реєстр).
Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно із частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на день подання позовної заяви відповідач має заборгованість за кредитним договором № 101745645 від 09.07.2025 року в розмірі 37 043,66 грн, яка складається з наступного: 9990,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6282,36 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 9111,30 грн - заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги; 5000,00 грн - заборгованість за пенею та/або штрафами; 6660 грн - заборгованість за комісією (а.с. 9-10 - розрахунок).
Щодо нарахування відсотків та комісії, які на думку сторони відповідача суперечать вимогам законодавства, суд зауважує таке.
Пунктом 1.3 договору визначено, що кредит надається загальним строком на 360 днів з 09.07.2025.
Відповідно до п. 1.5 договору, денна процентна ставка складає 0.98%, що відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження денної процентної ставки на рівні не більше 1%. 
Згідно із п.п. 1.5.1., комісія за надання кредиту: 2250,00 грн. від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до п.п. 1.5.2., комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування) нараховується за ставкою 7,40 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до цього Договору.
Як вбачається з наданого розрахунку, позивачем здійснювалось нарахування відсотків та комісії лише в межах заявленого строку кредитування та у розмірі, визначеному умовами договору.
Щодо вимоги про стягнення пені в розмірі 5000,00 грн.
Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь за кредитним договором заборгованість, зокрема, пеню в розмірі 5000,00 грн.
Суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Пунктами 18, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Таким чином, неустойка (штраф, пеня) за ч. 2 ст.625 ЦК України з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) грошового зобов`язання не підлягає стягненню на період дії військового стану. Тому в цій частині задоволення позову слід відмовити.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Враховуючи встановлені судом обставини, оскільки відповідач свої зобов`язання за договором не виконав в повному обсязі, при цьому наявність заборгованості не спростовано жодними належними та допустимими доказами, суд доходить висновку, що позивачем доведено порушення позичальником умов кредитного договору, а отже позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості у сумі 32043,66 грн.
Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2 662,40 грн, сплачений ним при подачі позову, однак оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 2303,04 грн (32043,66 грн (сума боргу, стягнута судом) х 2 662,40 грн (сума судового збору, сплачена позивачем) /37043,66 грн (сума боргу, заявлена до стягнення).
Щодо вимоги про стягнення правової допомоги.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.
Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц.
Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн. підтверджуються: договором № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року про надання правової допомоги Адвокатським Об`єднанням «Лігал Ассістанс» (а.с. 35); прайс-листом АО «Лігал Ассістанс» затвердженого Рішенням Загальних зборів № 01-11/2023 від 01.11.2023 (а.с.28); заявкою на надання юридичної допомоги № 562 від 01.01.2026 (а.с. 37-38); витягом з Акту № 38 про надання юридичної допомоги від 30.06.2026 (а.с. 40).
Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру, а також при цьому були дотримані критерії розумності їх вартості. Разом з тим, відповідачем до суду не було подано заяв про зменшення розміру правової допомоги, а суд позбавлений можливості самостійно приймати рішення щодо зменшення її розміру.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», ЄДРПОУ 42640371, юридична адреса: м.Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, суму заборгованості за кредитним договором № 101745645 від 09.07.2025 року в розмірі 32 043 (тридцять дві тисячі сорок три) гривні 66 коп., судовий збір у розмірі 2 303 (дві тисячі триста три) гривні 04 коп. та та в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 13 000 (тринадцять тисяч) гривень 00 копійок
В іншій частині в задоволенні позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 24 серпня 2026 року.

Суддя         Д.М.Ніколенко