Справа № 758/7802/25 
Категорія 79 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)

01 липня 2026 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі судді головуючого Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Мельниченко К.Б., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про стягнення середнього заробітку за час затримки при розрахунку

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) до державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (надалі за текстом - відповідач), про стягнення середнього заробітку за час затримки при розрахунку.
Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 217 252 грн. 10 коп. середнього заробітку за час затримки при розрахунку за період з 01.11.2024 року по 01.05.2025.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що виплата всіх належних сум в день звільнення та по даний час відповідачем не проведена.
Ухвалою від 29.05.2025 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання.
Ухвалою від 12.11.2025 постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою від 17.02.2026 позовну заяву залишено без руху.
24.03.2026 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків. 
Ухвалою від 25.03.2026 продовжено розгляд справи.
У судове засідання 01.07.2026 сторони не прибули.
Від відповідача до суду відзив не надходив.
Позивач не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, наявні передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України підстави для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Позивач у період з 22.05.2012 по 31.10.2024 знаходилась в трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується довідкою відповідача № 1.11-7/64 від 31.10.2024.
Відповідно до наказу відповідача від 31.10.2024 № 198-к «Про звільнення ОСОБА_1 ». позивача звільнено 31.10.2024.
Як свідчить довідка про доходи відповідача від 07.01.2025 середньоденна заробітна плата позивача складає 1 671,17 грн.
Заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем станом на 31.10.2024 становить 307 202,30 грн., що підтверджується довідкою відповідача № 1.11-7/64 від 31.10.2024.
Судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2024 № 361/11402/24 стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі, яка нарахована за період з січня 2024 року по жовтень 2024 року, але не виплачена у розмірі 307202,30 грн.
Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Таким чином, передбачене статтею 117 КЗпП України відшкодування за затримку розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, що нараховується в розмірі середнього заробітку і спрямоване на захист прав звільненого працівника щодо отримання ним у передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на які працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).
Цією нормою Кодексу на роботодавця покладено обов`язок виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку за відсутності спору про розмір належних звільненому працівникові сум або в разі вирішення цього спору повністю на користь працівника. Окремо обумовлено, що в разі вирішення спору на користь працівника частково розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, що передбачені при звільненні, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, тому відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.
Такі ж висновки щодо застосування норм права містяться у Постановах Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 560/11489/22, від 14 березня 2024 року у справі № 560/6960/23 від 31 жовтня 2023 року у справі № 240/15141/22, від 29 січня 2024 року у справі № 560/9586/22, від 22 лютого 2024 року у справі № 560/831/23 та від 1 травня 2024 року у справі № 140/16184/23.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (зі змінами та доповненнями) затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі Порядок).
Абзацом 3 пункту 2 Порядку встановлено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
Відповідно до абзацу 1 пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.
Позивачем здійснено розрахунок наступним чином.
Кількість робочих днів у період з 01.11.2024 по 01.05.2025 становить 130.
130 робочих днів х 1671,17 грн. = 217 252,10 грн.
Перевіривши розрахунок позовних вимог, суд зазначає, що база та період нарахування визначені належним чином, а розрахунок є математично вірним та є обґрунтованим, а тому, задовольняє позовні вимоги повністю.
Також, суд звертає увагу, що за змістом пункту 3 розділу ІІІ Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого в силу закону виступає роботодавець, суд, задовольняючи позовні вимоги, визначає суми стягнення без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.
Нормами ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про стягнення середнього заробітку за час затримки при розрахунку- задовольнити;
Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на користь ОСОБА_1 217 252 (двісті сімнадцять тисяч двісті п`ятдесят дві) гривні 10 копійок середнього заробітку за час затримки при розрахунку за період з 01.11.2024 року по 01.05.2025 та 1738 (одна тисяча сімсот тридцять вісім) гривень 02 копійки судового збору;
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць;
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач: Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (ЄДРПОУ 37199618, адреса: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Героїв України, 16);
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду;
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення;
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення;
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя          В.В. Гребенюк