Справа № 462/2783/26 
Провадження 2/465/4385/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
10.09.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Баран О.І.,
за участі секретаря судового засідання Щирби Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові, в порядку спрощеного провадження цивільну справу:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ),
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: 
Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган реєстрації місця проживання (місцезнаходження: м. Львів, вул. Виговського, буд. 34, ЄДРПОУ 04056084),
Відділ «Служба у справах дітей» Залізничного району Управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (місцезнаходження: м. Львів, вул. Виговського, буд. 24, ЄДРПОУ 42430417),
предмет позову: надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька,

в с т а н о в и в:
26 травня 2026 року на адресу Франківського районного суду м. Львова, надійшла указана позовна заява, надіслана за підсудністю із Залізничного районного суду м. Львова, відповідно до якої позивач просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 - без згоди батька ОСОБА_2 .
В обґрунтування позову зазначає, що є матір`ю малолітнього. Після видачі судом 24.12.2020 обмежувального припису із забороною відповідачу перебувати у місці спільного проживання з позивачем та їх сином, сторони проживають окремо, а з 24.03.2021 шлюб між ними розірвано. З грудня 2020 року малолітній син постійно проживає із позивачем за адресою:  АДРЕСА_1 . Надалі, 09.03.2026 вона звернулась із заявою до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем реєстрації матері, однак отримала відмову за відсутності письмової згоди батька дитини. При цьому, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, участі у вихованні дитини не бере, її життям не цікавиться, матеріально не забезпечує та має заборгованість зі сплати аліментів. Крім того, відповідач фактично проживає за межами України та не підтримує зв`язку із дитиною. Вказує, що за надання такої згоди фактично вимагає від позивача відмовитись від стягнення аліментів. З урахуванням неможливості отримання згоди батька дитини, звернулася до суду із указаним позовом.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.06.2026 позовну заяву залишено без руху, встановлено процесуальний строк для усунення недоліків зазначених в мотивувальній частині ухвали.
17 червня 2026 року (вх.№19952/26) від позивача адресу суду надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.06.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи.
Судові засідання у справі призначалися неодноразово: 28.07.2026 та 10.09.2026.
У чергове судове засідання, призначене на 10.09.2026, сторони повторно не з`явились.
Позивач, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, просила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідач про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, скерованими на його зареєстроване місце проживання, яке також збігається із місцем знаходження нерухомого майна (штрихкодові ідентифікатори ПАТ «Укрпошта» R067207618176, R067241233550). Однак, такі повернулися на адресу суду без вручення у зв`язку із відсутністю адресата за указаною адресою (а.с. 41, 43 зворот, 67-68, 76-77).
Між тим, неможливість вручення судової повістки у зв`язку відсутністю адресата за вказаною адресою, відповідно до постанови Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18, вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
Відтак, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).
Крім цього, відповідно до п. 31, 32 рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2021 у справі «Сидоренко Світлана Василівна проти України», заява № 73193/12 («Svitlana Vasylivna Sydorenko against Ukraine», https://hudoc.echr.coe.int/eng#{%22itemid%22:[%22001-208971%22]}), хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, що зобов`язує національні органи влади забезпечити ідеально функціонуючу поштову систему. Іншими словами, органи влади несуть відповідальність лише за ненадсилання заявнику відповідних документів. Той факт, що заявниця не отримала кореспонденцію, надіслану їй Вищим спеціалізованим судом, сам по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для заяви про те, що права заявниці за статтею 6 § 1 Конвенції були порушені.
Відтак, судом виконано покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд та створено всі можливості для належної реалізації відповідачем своїх процесуальних прав і обов`язків. Однак, він такими не скористався, відзиву на позовну заяву не подав та допустив повторну неявку, при цьому заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору у судове засідання також не з`явились, заяв по суті справи не подали.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. 
Суд, з`ясувавши доводи на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Із відповіді № 2795142 від 27.05.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 40).
Із відповіді № 2795166 від 27.05.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2  (а.с. 41).
Позивач та відповідач перебували у шлюбі, зареєстрованому 27.05.2017 Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складено актовий запис №1138 (а.с. 7).
Встановлено, що заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24.03.2021 у справі № 465/7412/20 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано (а.с. 10-11).
Під час шлюбу у сторін народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що в Книзі реєстрації народжень 13.03.2019 зроблено відповідний актовий запис № 319, в якому батьками дитини записані: мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2 (а.с.8, 22).
Під час шлюбу, 24.12.2020 Залізничним районним судом міста Львова ухвалено рішення про видачу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) обмежувального припису, строком шість місяців, яким заборонено:
- перебувати у місці спільного проживання з постраждалими особами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 ;
- наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалих осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 ;
- вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (а.с. 9).
Рішенням суду у справі №642/8124/20 встановлено, що: 
відповідно до довідки ОСББ «Перший на Патона» №93 від 03.09.2020 та акта №94 від 03.09.2020 ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_3 , яка належить їй на праві часткової приватної власності;
згідно з терміновим заборонним приписом серії АА №181946 від 09.11.2020 ОСОБА_2 заборонено з 09.11.2020 до 18.11.2020 входити та перебувати у місці проживання ОСОБА_1 , контактувати з нею та зобов`язано залишити її місце проживання;
відповідно до витягу з ЄРСР №120201455060000642 від 14.11.2020 ОСОБА_1 звернулась до поліції щодо тілесних ушкоджень, які їй заподіяв ОСОБА_2 .
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб, у квартирі за адресою:  АДРЕСА_1 , станом на 15.02.2021 зареєстровано:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дружину); 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (чоловіка);
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дочку) (а.с. 16).
Квартира, розташована за адресою:  АДРЕСА_1 , зареєстрована за ОСОБА_6 на підставі договору міни квартир, посвідченого 16.10.2001 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І. за реєстровим номером №6747 (а.с. 17-18).
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18.05.2021 у справі №462/1032/21 з ОСОБА_2 присуджено стягувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 5 500,00 грн щомісячно, починаючи з 22.02.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12-13).
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18.05.2021 у справі №462/1032/21 перебуває на виконанні у Франківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (виконавче провадження №65976775 щодо виконання виконавчого листа №462/1032/21 від 23.06.2021)
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 05.03.2026 за період 22.02.2021 - 28.02.2026 у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та становить 336 875,00 грн (а.с. 21).
9 березня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем реєстрації матері, однак отримала відмову у реєстрації місця проживання дитини за відсутності згоди батька (п.33, пп.3 п.87 постанови Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022) (а.с.19-20). 
Оцінка суду
Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Згідно з ч.2 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Судом встановлено, що дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на час розгляду цієї справи виповнилося повних 7 років.
Відповідно до частин 1,2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ч.3 ст.160 СК України).
За ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до ч.ч.2,3 ст.7 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за місцем проживання її батьків або інших законних представників чи одного з них без надання згоди такими особами.
Дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за адресою іншого житла, ніж зареєстроване або задеклароване місце проживання її батьків або інших законних представників, за згодою батьків або інших законних представників чи одного з них, крім випадку, встановленого статтею 15 цього Закону.
Відповідно до п.14 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою КМУ від 07.02.2022 №265 (надалі Порядок №265) дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання батьків або інших законних представників чи одного з них без їх згоди.
Пунктом 16 Порядку №265 встановлено, що місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини.
Пунктом 31 Порядку №265 визначено, що особи, які досягли 14-річного віку, самостійно подають заяву про реєстрацію місця проживання (перебування).
При цьому згідно з п.32 Порядку №265 у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Згода не надається у разі коли особа є здобувачем освіти та здійснює реєстрацію свого місця проживання (перебування) в гуртожитку, що належить до сфери управління закладу освіти.
Відповідно до п.33 Порядку №265, подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.
Відповідно до пп.3 п. 87 Порядку №265, орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості.
Однак відповідач, будучі батьком дитини, не надав органу реєстрації місця проживання письмової згоди на реєстрацію місця проживання дитини разом з матір`ю, що призводить до порушення прав малолітньої дитини.
Таким чином, за відсутності письмової згоди батька на реєстрацію позивач позбавлена можливості зареєструвати дитину за адресою свого місця проживання.
З урахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини та їх найкращого забезпечення, враховуючи встановлені обставини справи та керуючись визначеним нормативно-правовим актом порядком реєстрації місця проживання дітей, суд вбачає, що рішення про надання згоди на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька за місцем проживання матері буде ефективним засобом захисту прав дитини.
Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання дитини суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема, права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено 1064,96 грн судового збору (а.с.51,52), витрати по сплаті якого підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, 

у х в а л и в:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу реєстрації місця проживання, Відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району Управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, – задовольнити.
Надати дозвіл на реєстрацію малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька ОСОБА_2 . 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 копійок витрат зі сплати судового збору.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України)
Повний текст рішення у справі №462/2783/26 складено 10.09.2026. 

Суддя: Баран О.І.