єдиний унікальний номер справи 546/622/26
номер провадження 2/546/668/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2026 року м. Решетилівка
Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Романенко О.О.,
за участю секретаря судового засідання Захарченко Л.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 546/622/26 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в:
03.06.2026 до Решетилівського районного суду Полтавської області через електронний кабінет Електронного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій позивач просить суд :
1. Прийняти цю Позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення (виклику)) сторін та відкрити провадження в цій справі, про що постановити відповідну ухвалу.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» суму заборгованості у розмірі 10 000,00 грн., що складається з заборгованості з тіла кредиту в сумі 9000,00 грн., заборгованість за комісією 1000,00 грн., суми заборгованості за процентами 0,00 грн. за договором кредитної лінії № 00-9733887 від 21.04.2024.
3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» понесені судові витрати в сумі 2 662,40 гривень судового збору та витрат на юридичну (правничу) допомогу в сумі 7 000,00 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» (надалі - Кредитодавець) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник або Відповідач) було укладено договір кредитної лінії № 00-9733887 від 21.04.2024 (надалі - Договір).
Відповідно до пункту 1.1. Договору, Кредитодавець надає Позичальнику Кредит у національній валюті у вигляді Кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути Кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Відповідно до пункту 1.2. Договору сума Кредитного ліміту складає: 10000.00 гривень. Тип кредиту - Кредитна лінія (безвідклична).
Відповідно до пункту 1.3. Договору Строк дії кредитної лінії (Строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути Суму кредиту Кредитодавцю в останній день Строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) 16.04.2025 згідно умов пункту 3.7 цього Договору.
Проте відповідач не виконав свої зобов`язання та не сплатив заборгованість по кредиту.
Беручи до уваги статус дружини військовослужбовця, а також керуючись нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Товариство не здійснювало нарахування відсотків та штрафних санкцій в період наявності у Позичальника відповідної пільги.
На момент подачі цього позову, заборгованість становить 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок), що складається з заборгованості з тіла кредиту в сумі 9 000,00 грн (дев`ять тисяч гривень 00 копійок), заборгованість за комісією 1000,00 грн (одна тисяча гривень 00 копійок), суми заборгованості за процентами 0,00 грн. (нуль гривень 00 копійок).
Про це свідчить Детальний розрахунок заборгованості за договором.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 03.06.2026 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О.
У порядку, визначеному ч. 6 ст.187 ЦПК України, судом 04.06.2026 направлено запит до органу реєстрації з метою з`ясування зареєстрованого місця проживання відповідача та вирішення питання щодо належної підсудності даного спору суду, відповідь на який отримано 15.06.2026.
Ухвалою судді від 16.06.2026 позовну заяву залишено без руху.
18.06.2026 представником позивача виконано вимоги ухвали суду від 16.06.2026 про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою судді від 22.06.2026 відкрито провадження у справі, розгляд визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено відкрите судове засідання на 08:00 год 22.07.2026.
У судове засідання 20.08.2026 сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.
У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
У судове засідання представник ТОВ «МАКС КРЕДИТ» не з`явився, до у позовній заяві висловив клопотання, у якому позивач просив розглядати справу за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.7 оборот).
Відповідачка у судові засідання призначені на 22.07.2026 та 20.08.2026 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення конвертів з повістками за встановленим місцем реєстрації особи, які відповідно до рекомендованих поштових повідомлень отримала особисто (а.с.49, 54).
Клопотання про розгляд справи за її відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористалася, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим, враховуючи письмову згоду представника позивача, на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 20.08.2026 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст. ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 21.04.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №00-9733887, відповідно до якого Кредитодавець надає Позичальнику кредит у національній валюті у вигляді Кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (пункт 1.1 договору) (а.с. 19-23).
Сума ліміту кредитної лінії (Сума кредиту) складає: 10000.00 (десять тисяч) гривень.
Тип Кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення Кредиту (мета отримання Кредиту): на споживчі потреби (пункт 1.2. договору).
Строк дії кредитної лінії (Строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути Суму Кредиту Кредитодавцю в останній день Строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) «16» квітня 2025р. згідно умов пункту 3.4 цього Договору (пункт 1.3. договору).
Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в Періодичну дату оплати процентів, а саме: на «16» травня 2024р., та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом Строку дії кредитної лінії (Строку кредитування). Дати повернення кредиту, періодичні дати оплати процентів та Комісії за надання кредиту зазначаються в графіку платежів, який міститься в Додатку 1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною (пункт 1.4. договору).
Тип процентної ставки - фіксована (пункт 1.5. договору).
Стандартна процента ставка складає 1,47% (один цілих 47 сотих) від суми Кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору (пункт 1.5.1. договору).
Кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми Кредиту, що складає: 1000.00 (одна тисяча гривень) грн., яку Позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.4 цього Договору (пункт 1.6. договору).
Орієнтовна загальна вартість Кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладання цього Договору становить 63920,00 грн (пункт 1.9. договору).
Цей Договір укладається Сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» (пункт 2.2. договору).
Кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі Кредиту: "21"квітня 2024 р. Сума Кредиту перераховується Кредитодавцем в сумі 10000.00 грн. на рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 (пункт 2.8. договору).
У разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим Договором, Сума кредиту за яким перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, Кредитодавець має право нарахувати, а Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу (пункт 6.4. договору).
Зміни до цього Договору оформляються додатковими угодами Сторін лише у письмовій формі, які є невід`ємною частиною цього Договору, якщо інше не передбачено цим Договором чи Законом. Продовження Строку кредитування в односторонньому порядку Кредитодавцем або Позичальником не допускається (пункт 7.1. договору).
Строк дії цього Договору становить 360 календарних днів. Місцем укладення цього Договору є місцезнаходження Товариства (пункт 7.2. договору).
Позичальник підтверджує, що йому була в чіткій та зрозумілій формі надано актуальну та достовірну інформацію, передбачену статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», а також інформацію про фінансову послугу та Кредитодавця у визначеному законодавством обсязі, достатньому для прийняття Позичальником свідомого рішення про отримання такої послуги або про відмову від її отримання та ознайомлений з Правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «МАКС КРЕДИТ», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті за посиланням: https://treba.credit/finansovi-poslugy/. Укладаючи даний Договір, Позичальник дає дозвіл на передачу Кредитодавцю своїх персональних даних, а також дає згоду на те, що Кредитодавець має право направляти СMС-повідомлення/листи-повідомлення на електронну пошту/повідомлення, відправлені іншими засобами, комерційні пропозиції Кредитодавця та рекламні матеріали, при цьому Позичальник погоджується з тим, що направлення вказаної інформації на електронну пошту/номери телефонів, повідомлені Позичальником, Кредитодавець буде здійснювати як самостійно, так і з залученням контрагентів (операторів мобільного зв`язку тощо). Позичальник погоджується і розуміє, що саме він несе всі ризики, пов`язані з тим, що направлена Кредитодавцем інформація стане доступною третім особам. Позичальник ознайомлений з тим, що в будь-який момент дії Договору може відмовитись від отримання вказаних повідомлень (пункт 7.3. договору).
Невід`ємною частиною цього Договору є Графік платежів - Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором, розрахована, виходячи з припущення, що Позичальник виконає свої обов`язки по поверненню Кредиту та оплати процентів, Комісії за надання кредиту на умовах та у строки, визначені в Договорі (Додаток №1 до цього Договору) (пункт 7.21. договору).
Договір про відкриття кредитної лінії №00-9733887 від 21.04.2024 підписаний  ОСОБА_1  за допомогою підпису одноразового ідентифікатору 32594 та підписаний кредитодавцем, шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису (а.с. 19-23).
Невід`ємною частиною цього Договору є Графік платежів - Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором, розрахована, виходячи з припущення, що Позичальник виконає свої обов`язки по поверненню Кредиту та оплати процентів, Комісії за надання кредиту на умовах та у строки, визначені в Договорі, відповідно до якої дата надання кредиту - 21.04.2024, дата повернення - 16.04.2025, тіло кредиту - 10000,00 грн, відсотки за користування кредитом - 52920,00 грн, комісія за надання кредиту - 1000,00 грн, загальна вартість кредиту - 63920,00 грн, Графік платежів підписаний  ОСОБА_1  за допомогою підпису одноразового ідентифікатору 32594 та підписаний кредитодавцем, шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису (а.с.24).
Також позивачем надано паспорт споживчого кредиту Інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), відомості в якому відповідають відомостям зазначеним в договорі, та який підписаний  ОСОБА_1  за допомогою підпису одноразового ідентифікатору 26187 та підписаний кредитодавцем, шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису (а.с.24-25).
ТОВ «МАКС КРЕДИТ» свої зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії №00-9733887 від 21.04.2024  виконало та надало ОСОБА_1  грошові кошти в розмірі 10000,00 грн на карту НОМЕР_1 , що підтверджується відповіддю ТОВ «ПрофітГід», яким підтверджено, що в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-714 від 28.07.2023 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача (а.с. 19).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором за договором №00-9733887 від 21.04.2024, станом на 06.04.2026, ОСОБА_1 має заборгованість у загальному розмірі - 10000,00 грн, з них: 9000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1000,00 грн - заборгованість за комісіями. Позивачем здійснювалися нарахування заборгованості за денною ставкою 1,47 % на суму загальну 12789,00 грн та штрафних санкцій на загальну суму 4000,00 грн до 16.07.2024. Відповідачем здійснювалося оплати заборгованості на загальну суму 4969,00 грн, 3969,00 грн з яких були зараховані як оплата відсотків та 1000,00 грн як оплата тіла кредиту (а.с.26).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.31).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 08.3.2023 призваний у ЗСУ по мобілізації та ніс військову службу у ВЧ НОМЕР_3 з 16.05.2023, що підтверджується копіями посвідчення НОМЕР_4 виданим 07.03.2024 (а.с.27), довідкою № 341 від 23.05.2023 виданою командиром вч НОМЕР_3 (а.с.27 оборот), копією військового квитка серії НОМЕР_5 (а.с.28-30).
03.07.2024 ОСОБА_1 направила до позивача заяву, в якій зазначила, що є дружиною військовослужбовця та на підставі наданих нею документів просила змінити умови погашення кредиту та не нараховувати їй відсотки (а.с.31 оборот).
Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частина 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що в письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною особою та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України).
Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). 
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі.
У пункті 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Положеннями ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 404/502/18 від 23.03.2020, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов'язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Окрім цього, до аналогічних висновків щодо правомірності використання електронного цифрового підпису при укладенні кредитного договору дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.
Можливість укладення договору вищезазначеним способом також підтверджується правовою позицією Верховного суду, яка записана у постанові від 23.03.2020 у справі № 404502/18. Верховний Суд практично застосував умови договору з застосуванням електронного цифрового підпису щодо кредитування, які розміщені на веб-сайті кредитодавця. Паперовий екземпляр не був підписаний, лише електронний договір.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Також Верховний Суд у цій постанові, акцентував увагу на те, що не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
З досліджених матеріалів справи встановлено, що відповідачем була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний договір позики, розміщений на веб-сайті ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та направлений позичальнику через особистий кабінет, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
На відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».
У статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» вказано, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
За змістом ст. ст. 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».
Отже, електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».
Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.03.2020 (справа №910/1162/19) та від 19.01.2022 (справа №202/2965/21).
Відповідно до вимог законодавства, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі Закон №1734-VIII).
За змістом ч. 2 ст. 9 Закону №1734-VIII до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 599 ЦК України, передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Враховуючи позицію Верховного суду, яка закріплена у постанові ВС від 08.07.2020 у справі № 754/17518/15-ц, у ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому ґрунтується цивільне право - обов`язковість договору, тобто з укладення договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки, а не лише суб`єктивні права, які вони мають виконувати. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у справі № 355/385/17 від 23.01.2019.
Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
ТОВ «МАКС КРЕДИТ» надало ОСОБА_1 кошти за договором про надання кредиту на умовах строковості і платності, однак такі кошти не були повернуті відповідачем.
Таким чином, встановлено, що взятих на себе зобов`язань за договором про відкриття кредитної лінії №00-9733887 від 21.04.2024  ОСОБА_1 не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором за договором №00-9733887 від 21.04.2024, станом на 06.04.2026, ОСОБА_1 має заборгованість у загальному розмірі - 10000,00 грн, з них: 9000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1000,00 грн - заборгованість за комісіями. Позивачем здійснювалися нарахування заборгованості за денною ставкою 1,47 % на суму загальну 12789,00 грн та штрафних санкцій на загальну суму 4000,00 грн до 16.07.2024. Відповідачем здійснювалося оплати заборгованості на загальну суму 4969,00 грн, 3969,00 грн з яких були зараховані як оплата відсотків та 1000,00 грн як оплата тіла кредиту (а.с.26).
Згідно з п.15. ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Статтею 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Аналіз п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону №1357-IX від 30 березня 2021 року, який набрав чинності 23 квітня 2021 року, свідчить про те, що пільги мають: - військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову; - військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, вирішено, зокрема оголосити та провести загальну мобілізацію.
Таким чином, на відповідачку, як на дружину військовослужбовця, поширюються пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час призову її чоловіка.
При цьому, за наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).
Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі №642/548/21.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.31).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 08.3.2023 призваний у ЗСУ по мобілізації та ніс військову службу у ВЧ НОМЕР_3 з 16.05.2023, що підтверджується копіями посвідчення НОМЕР_4 виданим 07.03.2024 (а.с.27), довідкою № 341 від 23.05.2023 виданою командиром вч НОМЕР_3 (а.с.27 оборот), копією військового квитка серії НОМЕР_5 (а.с.28-30).
03.07.2024 ОСОБА_1 направила до позивача заяву, в якій зазначила, що є дружиною військовослужбовця та на підставі наданих нею документів просила змінити умови погашення кредиту та не нараховувати їй відсотки (а.с.31 оборот).
Таким чином, здійснені відповідачкою оплати заборгованості, що були зараховані як оплата відсотків за користування кредитом у загальному розмірі 3969,00 грн слід зарахувати як оплату заборгованості за комісією та тілом кредиту (у відповідності до вимог п. 5.3 договору першочергово за комісією).
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №00-9733887 від 21.04.2024, станом на 28.02.2025, у загальному розмірі - 6031,00 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту ( 10000 (тіло 9000 + комісія 1000) - 3969 (сплачених відсотків) = 6031,00 тіло).
При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").
Виходячи з викладеного суд надав правову оцінку виключно визначальним позиціям сторін у даній справі, а не абсолютно усім доводам. При цьому, суд вважає, що це не впливає на обґрунтованість даного судового рішення, а також не свідчить про неповноту дослідження судом обставин справи та доводів сторін.
Підсумовуючи вищезазначене, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «МАКС КРЕДИТ» підлягає задоволенню частково, а тому з  ОСОБА_1 за договором про відкриття кредитної лінії №00-9733887 від 21.04.2024, в розмірі 6031,00 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту.
У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в іншій частині слід відмовити за безпідставністю.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 18 від 18.05.2026 (а.с. 1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 33).
Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній 10000,00 грн.
Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі 6031,00 грн.
Таким чином, пропорційність задоволених вимог становить 60 % (6031,00 х 100: 10000,00= 60 %).
Оскільки, вимоги позивача задоволено на 60 %, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру підлягає стягненню на користь позивача в сумі 1597,44грн (2662,40 х 60% = 1597,44).
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, суд зазначає наступне. 
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідний висновок викладено в постанові КЦС ВС від 13.03.2025 у справі № 275/150/22, а саме, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Схожі за змістом висновки також містяться в постановах КГС ВС від 24 вересня 2020 року у справі № 904/3583/19, ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, КГС ВС від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, ВС від 03 серпня 2022 року у справі № 487/4983/20, від 25 травня 2023 року у справі № 824/41/22, від 19 серпня 2024 року у справі № 713/1116/22, постановах КГС ВС від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, КЦС ВС від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.
Отже, у розумінні умов частин четвертої - шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21.
Відповідач заперечень щодо витрат на правову допомогу суду не подав.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 7000,00 грн, що підтверджується копією ордеру про надання правової допомоги №1311469 (а.с.9, 14 оборот), договором про надання юридичної (правничої) допомоги № 010426/МК-АБ від 01.04.2026 та додатком №1 до нього (а.с. 11-12, 13), свідоцтвом на право заняття адвокатською діяльністю серії ЗП 001428 (а.с.14), акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання юридичної (правничої) допомоги № 010426/МК-АБ від 01.04.2026 від 24.04.2026 (а.с. 15), замовленням від 19.05.2026 за договором про надання юридичної (правничої) допомоги № 010426/МК-АБ від 01.04.2026 (а.с.16).
Враховуючи обсяг наданих представником позивача - адвокатом Хохловим А.С. послуг, співмірність наданих адвокатом послуг та суми виплаченого гонорару, те що позов задоволено, а також те, що відповідач не надав заперечень та не просив зменшити розмір витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу, відповідає критеріям, що наведені вище, зокрема є дійсними, необхідними та розумними в частині їх розміру, відповідають складності справи та підтверджені належними та допустимими доказами.
Оскільки вимоги позивача задоволено  на 60 %, то витрати на правову допомогу підлягають стягненню на користь позивача в сумі 4200,00 грн (7000 х 60 % =4200).
На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 4, 7, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 273, 279, 280-282, 288, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, керуючись ст. ст. 526, 610, 611, 625, 634, 1048, 1049, 1054 ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про електронну комерцію», суд, -
в и р і ш и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №00-9733887 від 21.04.2024, станом на 16.04.2025 (строк кредитування), в розмірі 6031,00 грн (шість тисяч тридцять одна гривня 00 копійок) , що складається з заборгованості за тілом кредиту.
У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в іншій частині - відмовити за безпідставністю.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1597,44 грн (одна тисяча п`ятсот дев`яносто сім гривень 44 копійки).
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4200,00 грн (чотири тисячі двісті гривень 00 копійок).
Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Повний текст заочного рішення суду складено 20 серпня 2026 року.
Учасники справи: 
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ», ЄДРПОУ 42806643, адреса місцезнаходження: вулиця Лєскова, будинок 9, літера А, м. Київ, 01011, ел.пошта: legal@max-credit.com.ua, телефон: + 38(093)527-52-27, наявний зареєстрований електронний кабінет в підсистемі Електронний суд системи ЄСІТС;
представник позивача - Хохлов Антон Сергійович, РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місцезнаходження: вул. Лівобережна, буд. 14, к. 42, м. Запоріжжя Запорізького району Запорізької області, 69032, ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3 , телефон:  НОМЕР_7 , наявний зареєстрований електронний кабінет в підсистемі Електронний суд системи ЄСІТС;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_4 , телефон:  НОМЕР_9 , наявний зареєстрований електронний кабінет в підсистемі Електронний суд системи ЄСІТС.

Суддя О.О. Романенко