ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2026 року | м. Дніпро | справа № 215/7123/24

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Кальника В.В., Чепурнова Д.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2026 в адміністративній справі №215/7123/24 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради в особі головного спеціаліста юридичного управління Хоменко Олександри Михайлівни про встановлення наявності компетенції (повноважень), зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
12.11.2024 до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради в особі головного спеціаліста юридичного управління Хоменко Олександри Михайлівни, в якій позивач просила
встановити наявність компетенції (повноважень) Виконавчого комітету Криворізької міської ради в особі головного спеціаліста юридичного управління Хоменко Олександри Михайлівни при отриманні заяви від 30.09.2024 вх. №С-2181-П надавати юридичну консультацію всупереч правовому порядку, встановленому статтями 3, 8, 19, 21, 46, 92 Конституції України, для відмови у прийнятті ненормативного правового акта, визнати такі перешкоди протиправною бездіяльністю, а таку процедуру – протиправною діяльністю та зобов`язати вжити заходів для прийняття ненормативного правового акта.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.11.2024 вказану позовну заяву передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради в особі головного спеціаліста юридичного управління Хоменко Олександри Михайлівни про встановлення наявності компетенції (повноважень), зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.
Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали шляхом надання копій усіх документів, які додаються до позовної заяви, відповідно до кількості учасників справи, а також уточненої позовної заяви, оформленої відповідно до вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій необхідно викласти позовні вимоги з урахуванням обраного способу судового захисту порушених прав та інтересів, із зазначенням обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, та наданням доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2026 позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, позивач просить оскаржену ухвалу скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю згідно зі статтею 315 КАС України.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно залишив позовну заяву без руху, фактично поклавши на позивача обов`язок доведення неправомірності дій відповідача.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до частини другої статті 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені, зокрема, у пункті 3 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Отже, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви підлягає розгляду в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та наявних у справі матеріалів, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунула недоліки позовної заяви у строк, встановлений ухвалою суду від 10.12.2024 про залишення позовної заяви без руху.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Статтею 160 КАС України визначено вимоги до позовної заяви.
Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів – зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Зі змісту поданої ОСОБА_1 позовної заяви вбачається, що позивачем сформульовано позовні вимоги та наведено обставини, на яких вони ґрунтуються.
При цьому на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суд повинен перевірити позовну заяву на відповідність установленим законом вимогам, у тому числі вимогам статті 160 КАС України.
Разом з тим така перевірка не може мати формального характеру. У разі встановлення недоліків позовної заяви суд повинен чітко зазначити, у чому саме полягають такі недоліки, та визначити конкретний спосіб їх усунення. 
Натомість із ухвали суду першої інстанції від 10.12.2024 не вбачається, які саме положення позовної заяви щодо змісту позовних вимог є незрозумілими або такими, що не відповідають вимогам статті 160 КАС України, та які саме конкретні обставини необхідно було додатково викласти позивачу.
З`ясування обґрунтованості та доведеності заявлених позовних вимог, оцінка наданих сторонами доказів, а також встановлення наявності чи відсутності підстав для задоволення позову належать до предмета розгляду адміністративної справи по суті та не можуть підміняти собою перевірку позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження.
Щодо ненадання позивачем копій документів та інших доказів, які додаються до позовної заяви, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених цією нормою.
Водночас згідно з частиною другою статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення та строк, достатній для усунення недоліків.
Таким чином, залишаючи позовну заяву без руху з підстав ненадання документів та інших доказів, суд першої інстанції мав конкретно визначити, які саме документи, що мають значення для вирішення питання про відкриття провадження у справі та копії яких повинні бути надані іншим учасникам справи, не додані до позовної заяви.
Однак ухвала від 10.12.2024 таких конкретних відомостей не містить.
Посилання лише на необхідність надання «копій всіх документів, які додаються до позовної заяви» без зазначення конкретних документів, відсутність яких судом встановлено, не відповідає вимозі закону щодо визначення конкретного недоліку позовної заяви та способу його усунення.
Відтак позивач фактично була позбавлена можливості чітко встановити, які саме вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху вона повинна виконати.
Колегія суддів також враховує, що недотримання вимог до позовної заяви саме по собі може бути підставою для залишення її без руху лише за умови чіткого визначення судом відповідного недоліку та способу його усунення. При цьому повернення позовної заяви є наслідком невиконання позивачем конкретних і зрозумілих вимог ухвали про залишення позову без руху.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
Оскільки ухвала суду про залишення позовної заяви без руху не містила достатньо конкретного визначення недоліків позовної заяви та способу їх усунення, невиконання позивачем такої ухвали не могло бути безумовною підставою для повернення позовної заяви.
З огляду на викладене оскаржену ухвалу про повернення позовної заяви не можна визнати законною та обґрунтованою в розумінні статті 242 КАС України.
Водночас вимоги апеляційної скарги щодо направлення справи до іншого суду першої інстанції за підсудністю не підлягають задоволенню, оскільки підстав для такого процесуального рішення апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 320 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2026 -скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись частиною другою статті 312, пунктом 2 частини першої статті 320, статтями 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити частково.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2026 в адміністративній справі №215/7123/24 -скасувати.
Справу №215/7123/24 направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя В.В. Кальник 

суддя Д.В. Чепурнов