ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/85/26-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., за участю: секретаря судового засідання Рупташ Ю.Т., представника позивача Левченка М.В., представника відповідача Теутуляк С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгова компанія “Українська борошномельна” до Головного управління ДПС в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Торгова компанія “Українська борошномельна” звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.07.2025 року №00000/20566/Ж10/24-13-07-09 та №00000/20568/Ж10/24-13-07-09.
Ухвалою суду від 05.02.2026 року клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом, поновлено позивачу строк звернення до суду з позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання по справі, встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
У ході підготовки даної справи до розгляду по суті судом: з`ясовано зміст заявлених вимог; з`ясовано позицію відповідача; отримано від сторін заяви по суті справи, письмові докази, якими вони обґрунтовують свої вимоги та заперечення; вчинено інші дії, передбачені частиною другою статті 180 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою суду від 07.04.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Згідно змісту поданих позивачем заяв по суті справи, письмових пояснень та пояснень, наданих у судовому засіданні, в обґрунтування незаконності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №00000/20566/Ж10/24-13-07-09, яким донараховано суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, позивач вказував про порушення відповідачем п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 та абзацу першого п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, якими не передбачено коригування фінансового результату до оподаткування на різниці на суми поворотної фінансової допомоги, наданої/отриманої платником податку на прибуток. До цього зазначав, що у податкового органу були відсутні будь-які підстави для включення отриманих від ТОВ “Торговий дім “Українська борошномельна компанія” сум поворотної фінансової допомоги (в тому числі неповернених на кінець звітного періоду сум такої поворотної допомоги) до складу доходів позивача і донарахування по ним податкових зобов`язань з податку на прибуток. Наголошував на поворотному характері фінансової допомоги за Договором про надання поворотної фінансової допомоги № 45-ПФД від 25.11.2022 р. з ТОВ “ТД “Українська борошномельна компанія”, при цьому вказуючи про безпідставність тверджень відповідача щодо безповоротності фінансової допомоги за вказаним договором.
Також позивач зазначав про реальність господарських операції між ним та ТОВ “Торговий дім “Українська борошномельна компанія” у квітні, травні та жовтні 2023 року за договорами на обслуговування залізничним транспортом, на перевезення вантажу, складського зберігання зерна, поставки пшениці, а також щодо послуг електропідключення маневрового пристрою, влаштування обладнання маневрового пристрою, влаштування дерев`яного короба, влаштування фундаментів натяжки №1, влаштування фундаментів натяжки №2, влаштування фундаментів лебідка № НОМЕР_1 , влаштування фундаментів лебідка № НОМЕР_2 . Наголошував, що висновок відповідача про отримання зазначених товарів, робіт, послуг від неідентифікованих суб`єктів є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не відповідає фактичним обставинам. До цього вказував про необґрунтованість та безпідставність висновку податкового органу про відсутність у контрагента позивача, ТОВ “ТД “Українська борошномельна компанія”, ресурсів, в т.ч. трудових, виконувати вищезазначені роботи, надавати вищезазначені послуги та постачати товари.
Щодо оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №00000/20568/Ж10/24-13-07-09, яким до позивача застосовані штрафні санкції за відсутність реєстрації в ЄРПН протягом граничного строку податкових накладних, то в обґрунтування його незаконності позивач вказував про порушення відповідачем п. 112.3. ст. 112 Податкового кодексу України, відповідно до якого особа не може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, та п. 112.4. ст. 112 Податкового кодексу України, згідно з яким особа не може бути притягнута двічі до відповідальності одного виду за вчинення одного і того самого податкового правопорушення. Так, позивач зазначав, що за вказані порушення податкового законодавства він вже притягався відповідачем до фінансової відповідальності, адже такі порушення, відображені в акті перевірки на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №00000/20568/Ж10/24-13-07-09, уже були встановлені податковим органом в інших актах перевірки позивача.
З огляду на викладене, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.
Відповідач згідно змісту поданих заяв по суті справи, письмових пояснень та пояснень, наданих у судовому засіданні, вказував про законність та обґрунтованість оскаржуваних позивачем рішень.
Так, в обґрунтування правомірності податкового повідомлення-рішення №00000/20566/Ж10/24-13-07-09 ним зазначалося, що до перевірки позивачем не надано первинні документи, що підтверджують проведені фінансово-господарські відносини ТОВ «ТК «Українська борошномельна» з ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія», що стали підставою для складання регістрів бухгалтерського обліку та показників Декларації з податку на прибуток, а саме: не було подано Договору від 28.11.2022 року №45-ПФД та додаткових угод до нього. Також указано, що ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія» не відображено дебіторську заборгованість по наданій фінансовій допомозі ТОВ «ТК «Українська борошномельна», а позивачем не відображено кредиторську заборгованість по отриманій фінансовій допомозі від ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія». Відтак, перевіркою правомірності декларування показника «Інші операційні доходи» у рядку 2120 звіту «Інші операційні доходи» (форма №2), визначеного у фінансовій звітності відповідно до НП(С)БО, встановлено його заниження в загальній сумі 23817216 грн в результаті порушень вимог пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, п. 7, 15 П(С)БО 15 «Дохід», п. 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання».
Крім цього, відповідачем указувалося, що в ході проведення перевірки позивача встановлені задокументовані фінансово-господарські операції з реалізації наданих послуг та товарно-матеріальних цінностей ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія» (теперішня назва ТОВ «Симфонія-Вуд, код ЄДРПОУ 40645413») на ТОВ «ТК «Українська борошномельна» протягом квітня, травня, жовтня 2023 року, які неможливо підтвердити стосовно врахування реального часу здійснення операцій, можливості ідентифікування/ встановити походження пшениці врожаю 2022 року, місцезнаходження майна, дефектністю первинних документів, відсутністю договору надання послуг, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності. Отже, враховуючи зазначене, ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія» не могло фактично здійснювати господарські операції з надання вказаних послуг та реалізації товарів на ТОВ «ТК «Українська борошномельна». За наведених обставин позивачем у період з 01.10.2018 року по 31.12.2024рок отримано товари (роботи, послуги) від неідентифікованих суб`єктів та в порушення п.5, п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», п. 44.1 ст. 44, п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України не включено до складу інших операційних доходів безоплатне одержання товарів (робіт, послуг) загальною вартістю 1582632 грн, у тому числі: за 2023 рік в сумі 1582632 грн.
В обґрунтування законності податкового повідомлення-рішення №00000/20568/Ж10/24-13-07-09 відповідач вказував, що перевіркою встановлено порушення позивачем п. 201.10 ст. 201, п.120-1.2 статті 120-1 ПК України в частині відсутності реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Наголошував, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте за результатами документальної планової виїзної перевірки, оформленої актом від 27.05.2025 №19799/Ж5/24-13-07-09/31755204, проведеної відповідно до ст. 75, 77 ПК України, предмет якої охоплював питання дотримання податкового законодавства в цілому, у тому числі своєчасності складання та реєстрації податкових накладних. Саме за результатами цієї перевірки контролюючим органом належним чином встановлено порушення п. 201.10 ст. 201 та п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України, що і стало правовою підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Вказане рішення не є наслідком повторного реагування на вже застосовану відповідальність, а є першим та єдиним рішенням контролюючого органу про застосування штрафних санкцій за порушення вимог щодо реєстрації податкових накладних.
З огляду на викладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області відповідно п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.77.1, п.77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82, п.п.69.35 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, відповідно до плану-графіка на 2025 рік, на підставі наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області від 11.04.2025 №881-п, проведена планова виїзна документальна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Українська борошномельна» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2018 по 31.12.2024, валютного законодавства за період з 01.10.2018 по 31.12.2024, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2018 по 31.12.2024, іншого законодавства за період з 01.10.2018 по 31.12.2024.
За результатами перевірки складено акт від 27.05.2025 року №19799/Ж5/24-13-07-09/31755204, у якому вказано про порушення ТОВ «Торгова компанія «Українська борошномельна»:
-пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139 ПК України, п.5, 7, 15 П(С)БО 15 «Дохід», п. 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», п. 5, 6 П(С)БО 16 «Витрати», в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся всього в загальній сумі 3675168 грн, у тому числі за 2022 рік у сумі 2208099 грн, за 2023 рік у сумі 882761 грн та за 2024 рік у сумі 584308 грн;
-п. 201.10 ст. 201, п.120-1.2 статті 120-1 ПК України в частині відсутності реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, у загальній сумі 7122081,39 грн, ПДВ 1424415,68 грн, в тому числі: за грудень 2022 року на суму 3187017,61 грн, ПДВ 637403,52 грн, за січень 2023 року на загальну суму 1406005,6 грн, ПДВ 281201,12 грн, за лютий 2023 року на загальну суму 971718,35 грн, ПДВ 194 343,67 грн, за березень 2023 року на суму 78246,83 грн, ПДВ 15649,37 грн, за червень 2024 року на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 127121 грн сума ПДВ 25424 грн, за липень 2024 року на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 18603 грн, сума ПДВ 3720 грн, за серпень 2024 року на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 373283 грн сума ПДВ 74656 грн, за вересень 2024 року на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 149622 грн, сума ПДВ 29 925 грн, за жовтень 2024 року на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 164853 грн сума ПДВ 32971 грн, за листопад 2024 року на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 204083 грн сума ПДВ 40817 грн, за грудень 2024 року на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 441528 грн, сума ПДВ 88305 грн;
-п.119.1 ст.119 та пп.176.2.б) п.176.2 ст.176 ПК України, а саме: встановлено подання Відомостей про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за формою 4ДФ за ІV квартал 2022 року – ІV квартал 2024 року з недостовірними відомостями.
З висновками акту перевірки позивач не погодився та подав до ГУ ДПС у Чернівецькій області письмові заперечення від 26.06.2025, на що відповідач листом від 14.07.2025 повідомив позивача про залишення висновків акту перевірки без змін.
На підставі акту перевірки від 27.05.2025 №19799/Ж5/24-13-07-09/31755204 Головним управління ДПС у Чернівецькій області 17.07.2025 прийнято:
- податкове повідомлення-рішення №00000/20566/Ж10/24-13-07-09, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 3675168,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 918792,00 грн, а всього 4593960,00 грн;
- податкове повідомлення-рішення №00000/20568/Ж10/24-13-07-09, яким накладено на позивача штраф в загальній сумі 34930,15 грн за відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України, податкових накладних.
Не погоджуючись із указаними рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до Державної податкової служби України, яка рішенням №29358/6/99-00-06-01-01-06 від 09.10.2025 про результати розгляду скарги залишила без змін оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а скаргу заявника – без задоволення.
За таких обставин ТОВ «Торгова компанія «Українська борошномельна» звернулося до адміністративного суду з цим позовом.
Вирішуючи спір, суд зазначає таке.
Щодо оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення від 17.07.2025 №00000/20566/Ж10/24-13-07-09, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на 3675168,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 918792,00 грн, а всього на суму 4593960,00 грн, то на думку податкового органу позивачем порушені пп..14.1.257 п.14.1 ст.14, п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139 ПК України, п.5, 7, 15 П(С)БО 15 «Дохід», п. 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», п. 5, 6 П(С)БО 16 «Витрати», в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся всього в загальній сумі 3675168 грн, у тому числі за 2022 рік у сумі 2208099 грн, за 2023 рік у сумі 882761 грн та за 2024 рік у сумі 584308 грн.
Так, з обставин справи вбачається, що податкове повідомлення-рішення №00000/20566/Ж10/24-13-07-09 стосується господарських взаємовідносин позивача з ТОВ “Торговий дім “Українська борошномельна компанія” за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №45-ПФД від 25.11.2022, а також отриманих позивачем від ТОВ “Торговий дім “Українська борошномельна компанія” товарів, робіт та послуг у квітні, травні та жовтні 2023 року на загальну суму 1582632,06 грн.
Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ “Торговий дім “Українська борошномельна компанія” за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №45-ПФД від 25.11.2022 судом встановлено, що згідно пункту 1.1 Договору про надання поворотної фінансової допомоги №45-ПФД від 25.11.2022 (далі - Договір №45-ПФД) Позикодавець (ТОВ “Торговий дім “Українська борошномельна компанія”) надає Позичальнику (ТОВ «Торгова компанія «Українська борошномельна») поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором”.
У пункті 1.2. Договору № 45-ПФД вказано, що поворотна фінансова допомога (надалі допомога) – це сума грошових коштів в національній валюті України, передана у користування на визначений строк відповідно до даного договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.
Згідно пункту 2.1 та 2.2 Договору № 45-ПФД поворотна фінансова допомога надається у національній валюті України в межах суми 15000000 гривень 00 коп. без ПДВ, частинами на усний запит Позичальника. Поворотна фінансова допомога надається Позичальнику на безоплатній основі, тобто сплата за користування грошовими коштами не стягується.
У пунктах 3.1, 3.2 Договору № 45-ПФД вказано, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню на протязі десяти календарних днів з моменту отримання кожної чергової виплати Позичальником. Повернення грошових коштів Позичальником проводиться за погодженням сторін або в безготівковій формі на рахунок Позикодавця або в готівковій формі в касі Позичальника.
Пунктом 8.1. Договору № 45-ПФД визначено, що він вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами їх зобов`язань за Договором.
Відповідно до додаткової угоди №1 від 28.12.2022 до Договору № 45-ПФД пункт 2.1.1 договору викладено в такій редакції: «поворотна фінансова допомога збільшується у національній валюті України в межах суми 15000000 гривень 00 коп. без ПДВ, частинами на усний запит Позичальника».
Згідно наявних матеріалів справи та висновків перевірки, позивачем на підставі Договору №45-ПФД було отримано від ТОВ “Торговий дім “Українська борошномельна компанія” протягом листопада 2022 року-червня 2023 року поворотну фінансову допомогу у сумі 23817215,50 грн (у 2022 році у сумі 17417215,5 грн, у 2023 році у сумі 6400000 грн), та перераховано ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія» кошти у сумі 8232000,00 грн (у 2022 році у сумі 5150000,00 грн, у 2023 році у сумі 3082000,00 грн). Станом на час проведення перевірки частина отриманих позивачем сум поворотної фінансової допомоги за вказаним договором була повернута Позикодавцю. Станом на 30.09.2023, 31.12.2023, 31.12.2024 року перед ТОВ «Торговий дім «Українська борошномельна компанія» рахується кредиторська заборгованість у сумі 15585215,50 грн.
Поряд з цим встановлено, що згідно поданої фінансової звітності малого підприємства ТОВ “Торговий дім “Українська борошномельна компанія” за 9 місяців 2023 року (реєстраційний №9302828275 від 09.11.2023 року) в рядку 1155 «Інша поточна дебіторська заборгованість» відображено показник у сумі 3965,1 тис. грн. Фінансова звітність малого підприємства ТОВ “Торговий дім “Українська борошномельна компанія” за 2023 рік, за 2024 рік вказаним підприємством не подана. Тобто, ТОВ “Торговий дім “Українська борошномельна компанія” не було відображено дебіторську заборгованість по наданій фінансовій допомозі позивачу.
Також встановлено, що згідно поданої фінансової звітності позивача, малого підприємства ТОВ «Торгова компанія «Українська борошномельна», за 2023 рік (реєстраційний №9384720761 від 28.02.2024 року) в рядку 1690 «Інші поточні зобов`язання» відображено показник у сумі 41611,5 тис. грн. Згідно даних бухгалтерського обліку дана заборгованість облітується по рахунку 681 «Розрахунки за авансами одержаними», яка станом на 31.12.2023 року становить 41611539,70 грн. Тобто, позивачем не відображено кредиторську заборгованість по отриманій фінансовій допомозі від ТОВ “Торговий дім “Українська борошномельна компанія”.
За таких обставин суд звертає увагу на такі норми матеріального права.
Згідно з підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.
Безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).
Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Водночас відповідно до пункту 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затверджений наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153 (далі - П(С)БО 15 «Дохід»), дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Критерії визнання доходу, наведені в цьому Національному положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте цікритерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).
Згідно пункту 7 П(С)БО 15 «Дохід» до складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.
Відповідно до пункту 15 П(С)БО 15 «Дохід» визначений дохід (виручка) від реалізації продукції товарів, робіт, послуг) не коригується на величину пов`язаної з ним сумнівної та безнадійної дебіторської заборгованості. Сума такої заборгованості визнається витратами підприємства згідно з Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 10 "Дебіторська заборгованість". Доходом визнається сума зобов`язання, яке не підлягає погашенню.
Пунктом 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затверджений наказом Міністерства фінансів України №20 від 31.01.2000, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306 ( далі - П(С)БО 11 «Зобов`язання»), передбачено, що зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.
Відповідно до пунктів 5, 6, 7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (далі - П(С)БО 16 «Витрати»), витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
З огляду на викладене, суд погоджується із твердженнями відповідача, які не були спростовані позивачем, про те, що оскільки витрати не пов`язані з отриманням доходу певного періоду, то вони відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені, на субрахунку 949 «Iнші витрати операційної діяльності» в кореспонденції за кредитом із субрахунком 685 «Розрахунки з іншими кредиторами», а перерахування допомоги на рахунок або видача її через касу - Д-т 685 К-т 311, 301. Якщо рішення про надання допомоги та її надання здійснюються одночасно, то допустимим є тільки одне проведення (Д-т 949 (977) К-т 301, 311) на підставі виписки банку або видаткового касового ордера.
Враховуючи обставини цієї справи та указані норми податкового кодексу й бухгалтерському обліку, суд вважає правомірним висновок відповідача про заниження показника «Інші операційні доходи» у рядку 2120 звіту «Інші операційні доходи» (форма №2), визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, в загальній сумі у 23817216 грн, в тому числі у 2022 році у сумі 17417216 грн, у 2023 році у сумі 6400000 грн, в результаті порушень позивачем вимог пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п. 7, 15 П(С)БО 15 «Дохід», п. 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання» та заниження показника «Інші операційні витрати» у рядку 2180 звіту «Інші операційні витрати» (форма №2), визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, зі встановленням його заниження в загальній сумі 8232000,00 грн, в тому числі у 2022 році у сумі 5150000,00 грн, у 2023 році у сумі 3082000,00 грн, в результаті порушень вимог пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п. 5, 6 П(С)БО 16 «Витрати».
Відтак, оскаржуваним рішенням №00000/20566/Ж10/24-13-07-09 відповідачем правомірно донараховано позивачу суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 2805338 грн (23817216 грн - 8232000 грн = 15585216 грн*18%= 2805338 грн ) та застосована штрафна (фінансова) санкція у сумі 701334,5 грн (2805338 грн*25%=701334,50 грн).
З огляду на викладене суд відхиляє доводи позивача, надані в обґрунтування незаконності повідомлення-рішення від 17.07.2025 №00000/20566/Ж10/24-13-07-09, як про необґрунтованість здійсненого відповідачем розрахунку грошового зобов`язання з податку на прибуток, так і про відсутність у податкового органу підстав для цього з твердженнями у позові про порушення відповідачем п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 та абзацу першого п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України.
Стосовно посилань позивача та листи ДФС України та узагальнюючу податкову консультацію щодо податкового обліку поворотної фінансової допомоги, то такі суд оцінює критично, адже указані не є джерелом права в Україні та вони не стосуються обставин саме цієї справи, які, з огляду на наведені вище норми Податкового кодексу України та П(С)БО 15 «Дохід», П(С)БО 11 «Зобов`язання», П(С)БО 16 «Витрати», свідчать про правомірність донарахування відповідачем позивачу грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств за результатом дослідження податковим органом операцій за Договором №45-ПФД.
Водночас щодо посилань відповідача, наданих в обґрунтування своєї позиції, на факт неподання позивачем Договору №45-ПФД під час проведення перевірки, то такі суд оцінює критично, адже з матеріалів справи вбачається надання позивачем вказаного документу податковому органу до заперечень від 26.06.2025 на акт перевірки від 27.05.2025 №19799/Ж5/24-13-07-09/31755204.
Варто зауважити, за змістом пунктів 86.1, 86.7 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати. Матеріали перевірки - це: акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду). У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Відтак, зважаючи на подання позивачем податковому органу до заперечення на акт перевірки Договору №45-ПФД та, відповідно, його розгляд відповідачем до прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №00000/20566/Ж10/24-13-07-09, указані вище доводи відповідача самі по собі не можуть слугувати самостійною правовою підставою для донарахування позивачу грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств за результатом дослідження операцій щодо надання поворотної фінансової допомоги.
Стосовно ж взаємовідносин позивача з ТОВ “Торговий дім “Українська борошномельна компанія” та отриманих позивачем від указаного підприємства товарів, робіт та послуг у квітні, травні та жовтні 2023 року на загальну суму 1582632,06 грн, обставини щодо чого також ураховувалося відповідачем при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №00000/20566/Ж10/24-13-07-09, варто зазначити наступне.
У ході судового розгляду справи відповідачем указувалося, що в ході проведення перевірки позивача встановлені задокументовані фінансово-господарські операції з реалізації наданих послуг та товарно-матеріальних цінностей ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія» (теперішня назва ТОВ «Симфонія-Вуд», код ЄДРПОУ 40645413») на ТОВ «ТК «Українська борошномельна» протягом квітня, травня, жовтня 2023 року, які неможливо підтвердити стосовно врахування реального часу здійснення операцій, можливості ідентифікування/встановити походження пшениці врожаю 2022 року, місцезнаходження майна, дефектністю первинних документів, відсутністю договору надання послуг, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності. Тому, на думку відповідача, ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія» не могло фактично здійснювати господарські операції з надання вказаних послуг та реалізації товарів на ТОВ «ТК «Українська борошномельна». За наведених обставин позивачем у період з 01.10.2018 по 31.12.2024 отримано товари (роботи, послуги) від неідентифікованих суб`єктів та в порушення п.5, п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», п. 44.1 ст. 44, п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України не включено до складу інших операційних доходів безоплатне одержання товарів (робіт, послуг) загальною вартістю 1582632 грн, у тому числі: за 2023 рік в сумі 1582632 грн.
Так, згідно абзаців 1 та 2 пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до абзаців 1 та 2 пункту 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.
Згідно абзацу 1 підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Згідно пункту 137.1 статті 137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.
За приписами статті 1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16 липня 1999 року №996-XIV (далі–Закон №996-XIV) для цілей цього Закону терміни вживаються у такому значенні: господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).
Згідно частини другої статті 3 Закону №996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Отже, для правильного обрахування податку на прибуток обов`язковим є правильне визначення фінансового результату до оподаткування на підставі фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Господарські операції, які зумовлюють наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкових вигод, мають бути фактично здійсненими та підтвердженими сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду й відображають реальність таких, повинні спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток.
Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.
Складені за результатами господарських операцій первинні документи повинні підтверджувати і розкривати суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. В інакшому випадку, такі документи не можуть вважатися юридично значимими документами для цілей формування даних бухгалтерського та, відповідно, податкового обліку.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Наведені висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду щодо застосування указаних норм права, що вбачається, зокрема з постанов суду касаційної інстанції від 16.09.2021 року у справі №818/686/16, від 20.05.2021 року у справі №826/16627/18, від 11.09.2018 року у справі №824/745/15-а.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім цього, Верховний Суд неодноразово вказував, що при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.
Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 року у справі №160/3364/19 фактично підтвердила такі висновки, зазначивши, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. Отже, визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише відсутність у контрагентів платника податків основних засобів, матеріальних та трудових ресурсів для виконання спірних господарських операцій; лише певні недоліки в оформленні первинних документів - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
Так, під час судового розгляду справи встановлено, що між позивачем та ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія» було укладено Договір №47-ТЕО від 24.11.2022 (далі – Договір №47-ТЕО) на обслуговування залізничним транспортом.
Відповідно до пункту 1.1 Договору №47-ТЕО його предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення вантажів у міжнародному сполученні (експорт/ імпорт) та/або внутрішньому сполученні по території України, у власних або орендованих вагонах Виконавця (ТОВ «ТК «Українська борошномельна») вагонах залізниць України та/або інших держав, та/або вагонах Замовника (ТОВ «Торговий дім «Українська борошномельна компанія»), пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - Послуги) за заявками Замовника і проведення розрахунків за ці Послуги.
Згідно підпунктів 3.1.3 та 3.1.4 пункту 3.1. Договору №47-ТЕО Замовник зобов`язаний надавати заявки Виконавцю із зазначенням всієї необхідної інформації для надання Послуг на кожне замовлення; Замовник зобов`язаний на підставі залізничної накладної приймати та/або здавати експортні/імпортні або транзитні вантажі.
Також між позивачем та ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія» було укладено Договір №25-АП від 24.01.2023 (далі – Договір №25-АП), відповідно до пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Експедитор (ТОВ «Торговий дім «Українська борошномельна компанія»), бери на себе зобов`язання доставите автомобільним транспортом довірений йому Замовником (ТОВ «ТК «Українська борошномельна»), вантаж, (надалі йменується "Вантаж" (згідно iз транспортною накладною) з місця відправлення до пункту призначення, які вказуються в додатках до цього Договору, та видати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі (надалі іменуються «Вантажоодержувач» ), а Замовник бере на себе зобов`язання сплатити за перевезення вантажу плату в строк та на умовах, встановлених цим Договором та заявками до нього.
Відповідно до пункту 1.2. Договору №25-АП місце навантаження та вивантаження вантажу, маршрут, найменування вантажу, його маса/кількість, вартість, строк навантаження, упакування та строк перевезення (доставки вантажу) визначаються в заявках до Договору, які є його невід`ємною частинною.
Згідно пункту 3.1. Договору №25-АП замовник зобов`язаний надавати Експедиторові заявки не пізніше чим за 1 (один) робочий день до дати завантаження. У заявці зазначаються: точна адреса завантаження/розвантаження, дата й час прибуття на завантаження, найменування відправника вантажу, найменування вантажу, його кількість, включаючи вагу брутто, характеристику й тип вантажу й особливості його перевезення (якщо такі наявні), строк доставки, найменування вантажоодержувача, контактні особи i їхнє телефони, відомості про вантаж, включаючи вагу брутто, вартiсть послуг, додаткові умови. Якщо буде потреба Заявка також повинна містити: масу вантажу; витрати, які Замовник бере на свій рахунок; заявлену вартість вантажу й суму додаткової цiнностi при його доставцi; перелік документів, якi передаються Експедитору.
Згідно пункту 4.1.Договору №25-АП Вартість (ціна) послуг з перевезення вантажу, встановлюється в заявках до Договору, що є невід`ємними частинами Договору.
В акті перевірки зазначено та визнавалося сторонами справи те, що для перевірки підтвердження проведених фінансово-господарських взаємовідносин за вказаними договорами позивачем були надані відповідачу такі документи, а саме: Договори №47-ТЕО та №25-АП, акти надання послуг №125 від 07.04.2023 та №80 від 03.04.2023, податкові накладні №9 від 07.04.2023 та №1 від 03.04.2023, ТТН №88 від 01.04.2023, виписки банку на підтвердження оплати наданих послуг, акти звірки.
Однак, як встановлено у ході судового розгляду справи, позивачем з огляду на наведені вище приписи підпунктів 3.1.3 та 3.1.4 пункту 3.1. Договору №47-ТЕО та пунктів 1.1, 1.2, 41. Договору №25-АП, не було надано до перевірки залізничної накладної та заявок на кожне замовлення, які є невід`ємними частинами договорів.
Крім цього, як вбачається зі змісту акту перевірки в ході її проведення було встановлено, що за даними записами бухгалтерського обліку, зокрема по бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» та згідно акту звірки по договору від 24.01.2023 року №25-АП, станом на 31.01.2024 року перед ТОВ «Торговий дім «Українська борошномельна компанія» рахується кредиторська заборгованість у сумі 48030,10 грн.
Також податковим органом було встановлено (що підтверджується матеріалами цієї справи) те, що в актах надання послуг №125 від 07.04.2023 та №80 від 03.04.2023 не зазначено посад та прізвища відповідальних осіб, що отримали послуги зі сторони Замовника, що унеможливлює ідентифікувати чий підпис відображений на первинних документах та хто із працівників позивача отримав надані послуги.
Поряд з цим суд звертає увагу і на те, що згідно змісту Договору №47-ТЕО позивач є Виконавцем, однак в акті надання послуг №125 від 07.04.2023 Виконавцем указано ТОВ «Торговий дім «Українська борошномельна компанія», а позивача указано як Замовник, що не узгоджується зі змістом Договору №47-ТЕО, до якого щодо цього змін внесено не було.
Також між позивачем та ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія» було укладено Договір складського зберігання зерна №44-ЗТ від 24.11.2022 (далі – Договір №44-ЗТ), відповідно до пункту 1.1. якого Поклажодавець (ТОВ «ТК «Українська борошномельна») зобов`язуєтеся передати, а Зерновий склад (ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія») прийняти на зберігання сільськогосподарську продукцію врожаю 2022 року (далі - «Зерно»), відповідно до умов даного Договору, та в установлений строк повернути його Поклажодавцю, або особі зазначеній ним як одержувач, у кількості та умовах визначених цим Договором.
Згідно пункту 1.2. Договору №44-ЗТ Зерновий склад зобов`язується надати додаткові послуги з приймання, сушіння, очищення та відвантаження сільськогосподарських культур Поклажодавцю, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, а Поклажодавець зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх вартість.
У пункті 1.7. Договору №44-ЗТ вказано, що Зерно передається на зберігання, зберігається та повертається зі зберігання за адресою: Хмельницька область, Дунаєвецький район, смт Дунаївці, вул. Грушевського, 66.
Згідно змісту пунктів 3.2, 3.5 Договору №44-ЗТ Зерновий склад приймає Зерно безпосередньо у себе на складі на зберігання на підставі документів, зокрема, свідоцтва про показники безпеки та вміст ГМО на кожну партію зерна, виданого відповідною атестованою лабораторією; при відвантажені Зерна Поклажодавець зобов`язаний надати Зерновому складу, зокрема, листв від Поклажодавця на відвантаження даної партії Зерна, доручення на одержання матеріальних цінностей на отримання відповідної партії Зерна, складську квитанцію на Зерно, видану на ім`я Поклажодавця. Зерно вважається відвантаженим Зерновим складом з моменту видання та підписання Акта-розрахунку на Зерно та ТТН.
В акті перевірки зазначено та визнавалося сторонами справи те, що для перевірки підтвердження проведених фінансово-господарських взаємовідносин за вказаним договором позивачем були надані відповідачу такі документи, а саме: Договір №44-ЗТ, акти надання послуг №124 від 17.04.2023 та №128 від 03.05.2023, податкові накладні, акт звірки, платіжні інструкції.
Однак, як встановлено у ході судового розгляду справи, позивачем з огляду на наведені вище приписи Договору №44-ЗТ не було надано до перевірки свідоцтва про показники безпеки та вміст ГМО на кожну партію зерна, виданого відповідною атестованою лабораторією, лист на відвантаження партії Зерна, доручення на одержання матеріальних цінностей на отримання відповідної партії Зерна, складську квитанцію на Зерно, видану на ім`я Поклажодавця, тобто позивача, підписаного Акта-розрахунку на Зерно та ТТН.
Крім цього, як вбачається зі змісту акту перевірки в ході її проведення було встановлено, що за даними записами бухгалтерського обліку, зокрема по бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» та згідно акту звірки по Договору №44-3Т, станом на 31.01.2024 року перед ТОВ «Торговий дім «Українська борошномельна компанія» рахується дебіторська заборгованість у сумі 340500,00 грн.
Також податковим органом встановлено (і це підтверджується матеріалами цієї справи) те, що в актах надання послуг №124 від 17.04.2023 та №128 від 03.05.2023 не зазначено посад та прізвища відповідальних осіб, що отримали послуги зі сторони Замовника, що унеможливлює ідентифікувати чий підпис відображений на первинних документах та хто із працівників позивача отримав надані послуги.
Поряд з цим перевіркою встановлено і те, що відповідно до поданого до контролюючого органу звіту за формою 4ДФ за 2 квартал 2023 року (квітень, травень 2023 року) кількість працюючих ТОВ «Торговий дім «Українська борошномельна компанія» у квітні складає 13 осіб та у травні 2023 року – 4 особи. Тобто, перевіркою встановлено відсутність достатньої кількості трудових ресурсів, які економічно необхідні для надання послуг відвантаження зерна на залізничний транспорт, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності.
Крім цього, предметом перевірки податковим органом був Договір поставки №61-ТК від 22.02.2023 (далі - Договір №61-ТК), укладений між позивачем та ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія».
Пунктом 1.2 указаного передбачено, що Постачальник (ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія») зобов`язується поставити та передати, а Покупець (ТОВ «ТК «Українська борошномельна») зобов`язується оплатити й прийняти від Постачальника сільськогосподарську продукцію, яка визначається за видатковими накладними та специфікаціями до Договору.
Згідно пункту 2.1. Договору №61-ТК поставки якість товару повинна відповідати встановленим стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації.
У пункті 2.4 Договору №61-ТК вказано, що пункт завантаження і вивантаження встановлюється у специфікації на відповідну партію Товару.
Відповідно до пункту 4.1. Договору №61-ТК ціна за одиницю Товару, загальна вартість партії Товару вказується у специфікаціях та видаткових накладених до даного Товару.
Згідно пункту 5.1 Договору №61-ТК умови, місце та строк поставки Товару на кожну партію визначаються згідно специфікацій до цього Договору й розуміються відповідно до «Інкотермс» 2020 р.
В акті перевірки зазначено та визнавалося сторонами справи те, що для перевірки підтвердження проведених фінансово-господарських взаємовідносин за вказаним договором позивачем були надані відповідачу такі документи, а саме: Договір №61-ТК, видаткова накладна від 01.05.2023 №126, акт звірки.
Однак, як встановлено у ході судового розгляду справи, позивачем з огляду на наведені вище приписи Договору №61-ТК не було надано до перевірки специфікації на відповідну партію Товару.
Крім цього, пунктом 5.2 Договору №61-ТК передбачено, що при відправленні товару автомобільним транспортом повинні бути оформлені товарно-транспортні накладні з печаткою відправника Форми 1-ТН (Оригінал) – 4 примірники, які повинні бути оформлені, відповідно до інструкцій, які надаються покупцем додатково.
Утім, до перевірки не було надано товарно-транспортну накладну, що підтверджувала би факт поставки товару саме за Договором поставки №61-ТК.
Щодо тверджень позивача, наданих під час судового розгляду справи, про те, що пшениця в кількості 80.69 т., зазначена у видатковій накладній №126 від 01.05.2023 на суму 508347,39 грн, придбавалася позивачем на складі Постачальника, а тому товарно-транспортна накладна не оформлювалася, то такі суд оцінює критично, адже на підтвердження наявності на складі Постачальника (ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія») пшениці в кількості 80.69 т. станом на 01.05.2023 позивачем не було надано жодних доказів.
Поряд з цим суд звертає увагу і на те, що згідно змісту пункту 9.5 Договору №61-ТК при укладенні договору Постачальник зобов`язується надати наступні документи, засвідчені печаткою підприємства та підписом керівника, з помiткою «копiя вірна» та датою засвідчення, зокрема: копію форми звiтностi №4-СГ (посiвнi площi сільськогосподарських культур), що пiдписана директором/керiвником товаровиробника та скрiплена печаткою товаровиробника та завірена печаткою та підписом Постачальника; копію форми звітності №29-СГ (пiдсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодiв, ягiд та винограду).
Однак до перевірки не подано копію форми звітності №4-СГ (посівні площі сільськогосподарських культур) та копію форми звітності №29-СГ (підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду), що не дає можливості ідентифікувати/встановити походження пшениці урожаю 2022 року.
Стосовно тверджень позивача, наданих під час судового розгляду справи, про те, що зазначені форми звітності передбачені лише для сільськогосподарських виробників, яким ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія» не є, то такі суд відхиляє, адже умови пункту 9.5 Договору №61-ТК стосувалися зобов`язання Постачальника, тобто ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія», перед Покупцем, тобто позивачем.
Змін/застережень до указаного пункту Договору №61-ТК його сторонами внесено не було, а тому Постачальник зобов`язаний був надати позивачу як Покупцю указані вище документи, а позивач, у свою чергу, на підтвердження реальності операції за Договором №61-ТК щодо поставки пшениці в кількості 80.69 т. зобов`язаний був надати такі до перевірки податковому органу, чого зроблено не було.
Крім цього, як вбачається зі змісту акту перевірки в ході її проведення встановлено, що станом на 31.01.2024 року згідно картки рахунку 361 по контрагенту ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія» та акту звірки по Договору №61-ТК рахується кредиторська заборгованість у сумі 165000,00 грн.
Згідно обставин справи, предметом перевірки податковим органам були і операції з отримання позивачем від ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія» послуг електропідключення маневрового пристрою, влаштування обладнання маневрового пристрою, влаштування дерев`яного короба, влаштування фундаментів натяжки №1, влаштування фундаментів натяжки №2, влаштування фундаментів лебідка № НОМЕР_1 , влаштування фундаментів лебідка № НОМЕР_2 , на підтвердження чого для перевірки відповідачу надано акт надання послуг №169 від 31.10.2023 року, податкову накладну №1 від 31.10.2023, акт звірки.
Водночас, як вбачається з обставин справи, до перевірки, як і під час судового розгляду справи, позивачем не було надано Договір №10/2023 від 01.10.2023, про який указано в акті надання послуг №169 від 31.10.2023 року, а також не надані платіжні документи на підтвердження здійснення оплати по вказаним в акті №169 від 31.10.2023 року роботам.
Під час перевірки встановлено, що оплата за задокументовані послуги не проводилась та згідно акту звірки та даних бухгалтерського обліку рахується кредиторська заборгованість у сумі 997788,64 грн, яка і зазначена в акті № 169 від 31.10.2023 року.
Указане не спростовано позивачем під час судового розгляду справи.
За таких обставин відповідач дійшов цілком обґрунтованого висновку про те, що перевіркою не можливо було встановити істотні умови договору, зокрема: предмет - опис послуги, яка надається; плата (розмір, строки оплати, порядок оплати), термін дії договору (терміни початку та закінчення надання послуги), виконання договору особисто виконавцем або можливість передачі цього обов`язку третій особі; відповідальність сторін у разі невиконання або неналежного виконання договору; умови дострокового розірвання договору (в тому числі, шляхом односторонньої відмови однієї із сторін); порядок прийняття послуг тощо.
Враховуючи викладене у своїй сукупності, суд погоджується із позицією відповідача про нереальність указаних вище господарських операцій, задокументованих між позивачем та ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія». Такі дійсно неможливо підтвердити стосовно врахування реального часу здійснення операцій, можливості встановити походження пшениці врожаю 2022 року, місцезнаходження майна, дефектністю первинних документів, відсутністю договору надання послуг та інших документів, передбачених умовами укладених договорів, а також наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності. Тобто, господарські операції між позивачем та його контрагентом фактично не відбулися, а лише відображені на первинних документах, що свідчить про проведення операцій без мети настання реальних наслідків.
Суд зауважує, що наявність формально складених, але недостовірних первинних документів не є безумовним підтвердженням реальності господарських операцій, оскільки їх відповідність спростовано фактичними обставинами.
На переконання суду, за указаними вище господарськими операціями лише оформлювались документи без фактичного виконання обумовлених операцій, чим створювалися видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення господарських операцій та правомірності формування витрат, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої вигоди. Складені ж за такими операціями первинні документи внаслідок безтоварності господарських операцій не створюють правових наслідків для цілей формування сум податкових вигод.
Тому відповідачем обґрунтовано зроблено висновок, що ТОВ «ТД «Українська борошномельна компанія» не могло фактично здійснювати господарські операції з надання вказаних послуг та реалізації товарів позивачу. Відтак, позивачем в порушення п.5, п. 7 П(С)БО 15 «Дохід», п. 44.1 ст. 44, п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України не включено до складу інших операційних доходів безоплатне одержання товарів (робіт, послуг) загальною вартістю 1582632 грн, у тому числі: за 2023 рік в сумі 1582632 грн. У зв`язку з цим податковим органом правомірно збільшено позивачу грошове зобов`язання з податку на прибуток та застосовано штрафну санкцію.
Отже, оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення від 17.07.2025 р. №00000/20566/Ж10/24-13-07-09 є правомірним та скасуванню не підлягає.
Щодо оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 17.07.2025 р №00000/20568/Ж10/24-13-07-09 суд зазначає таке.
Згідно обставин цієї справи, проведеною відповідачем перевіркою встановлено порушення позивачем п. 201.10 ст. 201, п.120-1.2 статті 120-1 ПК України в частині відсутності реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, у загальній сумі 7122081,39 грн, ПДВ 1424415,68 грн, в тому числі: за грудень 2022 року на суму 3187017,61 грн, ПДВ 637403,52 грн, за січень 2023 року на загальну суму 1406005,6 грн, ПДВ 281201,12 грн, за лютий 2023 року на загальну суму 971718,35 грн, ПДВ 194 343,67 грн, за березень 2023 року на суму 78246,83 грн, ПДВ 15649,37 грн, за червень 2024 року на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 127121 грн сума ПДВ 25424 грн, за липень 2024 року на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 18603 грн, сума ПДВ 3720 грн, за серпень 2024 року на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 373283 грн сума ПДВ 74656 грн, за вересень 2024 року на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 149622 грн, сума ПДВ 29 925 грн, за жовтень 2024 року на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 164853 грн сума ПДВ 32971 грн, за листопад 2024 року на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 204083 грн сума ПДВ 40817 грн, за грудень 2024 року на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 441528 грн, сума ПДВ 88305 грн.
У зв`язку з цим відповідачем на підставі акту перевірки від 27.05.2025 №19799/Ж5/24-13-07-09/31755204 прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.07.2025 р. №00000/20568/Ж10/24-13-07-09, яким накладено на позивача штраф в загальній сумі 34930,15 грн за відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України, податкових накладних.
Як вбачається зі змісту позовної заяви та згідно доводів, наданих у судовому засіданні, позивачем фактично не заперечувалося учинення ним указаних порушень ПК України. Висновків податкового органу щодо указаного питання позивачем не спростовано.
Водночас в обґрунтування незаконності податкового повідомлення-рішення від 17.07.2025 р №00000/20568/Ж10/24-13-07-09 позивач вказував лише про порушення відповідачем п. 112.3. ст. 112 Податкового кодексу України, відповідно до якого особа не може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, та п. 112.4. ст. 112 Податкового кодексу України, згідно з яким особа не може бути притягнута двічі до відповідальності одного виду за вчинення одного і того самого податкового правопорушення.
Так, позивач зазначав, що за вказані порушення податкового законодавства він вже притягався відповідачем до фінансової відповідальності, адже такі порушення, відображені в акті перевірки на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №00000/20568/Ж10/24-13-07-09, уже були встановлені податковим органом в інших актах перевірки позивача, а саме:
- відповідно до акту від 06.03.2023 №1205/Ж5/24-13-07-09/31755204 встановлено факт відсутності складання та реєстрації податкової накладної за грудень 2022 року на суму 3187017,61 грн, ПДВ 637 403,52 грн;
- відповідно до акту від 06.04.2023 №2360/Ж5/24-13-07-09/31755204 встановлено факт відсутності складання та реєстрації податкової накладної за січень 2023 року на суму 1406005,6 грн, ПДВ 281 201,12 грн;
- відповідно до акту від 08.05.2023 №3230/Ж5/24-13-07-09/31755204 встановлено факт відсутності складання та реєстрації податкової накладної за лютий 2022 року на суму 971718,35 грн, ПДВ 194343,67 грн;
- відповідно до акту від 02.06.2023 №3879/Ж5/24-13-07-09/31755204 встановлено факт відсутності складання та реєстрації податкової накладної за березень 2022 року на суму 78246,83 грн, ПДВ 15 649,37 грн;
- відповідно до акту від 31.03.2025 №12886/Ж5/24-13-07-07-08/31755204 встановлено факт відсутності складання та реєстрації податкових накладних за червень 2024 на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 127 121 грн, сума ПДВ 25 424 грн; за липень 2024 на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 18 603 грн, сума ПДВ 3 720 грн; за серпень 2024 на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 373 283 грн, сума ПДВ 74 656 грн; за вересень 2024 на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 149 622 грн, сума ПДВ 29 925 грн; за жовтень 2024 на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 164 853 грн, сума ПДВ 32 971 грн; за листопад 2024 на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 204 083 грн, сума ПДВ 40 817 грн; за грудень 2024 на загальну суму обсягу постачання без ПДВ 441 528 грн, сума ПДВ 88 305 грн.
Утім, у ході судового розгляду справи судом встановлено не прийняття податковим органом рішень про накладення на позивача штрафу за указані порушення, відображені в зазначених актах перевірки. Фактично єдиним рішенням, яким позивача притягнуто до фінансової відповідальності за відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України, податкових накладних, є податкове повідомлення-рішення від 17.07.2025 р. №00000/20568/Ж10/24-13-07-09, що прийняте за результатами документальної планової виїзної перевірки, оформленої актом від 27.05.2025 №19799/Ж5/24-13-07-09/31755204, проведеної відповідно до вимог ПК України, предмет якої охоплював питання дотримання податкового законодавства в цілому, у тому числі своєчасності складання та реєстрації податкових накладних. Саме за результатами цієї перевірки контролюючим органом належним чином встановлено порушення п. 201.10 ст. 201 та п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України, що не було спростовано позивачем під час судового розгляду цієї справи. Указі висновки і стали правовою підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення №00000/20568/Ж10/24-13-07-09, яке є єдиним рішенням контролюючого органу про застосування до позивача штрафних санкцій за порушення вимог щодо реєстрації податкових накладних.
Тому суд відхиляє як безпідставні доводи позову про повторність притягнення позивача до фінансової відповідальності за одні й ті ж порушення податкового законодавства.
Враховуючи наведене, суд вважає законними й обґрунтованими оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення. Правові підстави для їх скасування відсутні.
Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно частин першої – третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів наявність підстав для задоволення позовних вимог. Натомість відповідачем доведено законність прийнятих рішень. Тому, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.
Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини. Повне судове рішення складено 21.08.2026 року.

Повне найменування учасників справи: позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю “Торгова компанія “Українська борошномельна” (вул. Головна, 16, с. Байраки, Чернівецький район, Чернівецька область, ЄДРПОУ 31755204), відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, буд. 200-А, ЄДРПОУ 44057187).

Суддя О.П. Лелюк