ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/701/26

Господарський суд Черкаської області у складі судді Зарічанської З.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Живий квас"
до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціальний продукт"
про стягнення 137 488,51 грн.

19.05.2026 до Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Живий квас" (далі - ТОВ "Живий квас" з вимогою стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціальний продукт" (далі - ТОВ "Соціальний продукт") заборгованість по договору дистриб`юції №ЖК 805-D від 11.11.2024.
Ухвалою від 09.06.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами. Постановив розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін 09.07.2026. Встановив сторонам строк для подання заяв по суті.
18.06.2026 відповідач подав відзив на позов.
В ухвалі про відкриття провадження у справі суд встановив для позивача строк - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Суд здійснює розгляд справи по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов Договору ТОВ "Живий квас" як постачальник протягом періоду з 19.11.2024 по 08.02.2026 здійснило поставку товарів ТОВ "Соціальний продукт" на загальну суму 1 645 801,65 грн, за які позивач отримав лише часткові оплати на загальну суму 1 529 692,99 грн.
Позивач зауважує, що наявність заборгованості по даному Договору пов`язано з тим, що саме за поставлений з 10.12.2024 товар ТОВ "Соціальний продукт" не було здійснено повної оплати і подальшому заборгованість накопичувалась і збільшувалася. Проведені відповідачем оплати враховуючи поступову появу заборгованості спочатку зарахувалися в погашення існуючої заборгованості (заборгованість погашалася поступово). Враховуючи такий порядок розрахунків, станом на 14.05.2026 прострочена заборгованість основного боргу відповідача перед позивачем становить 116 108,66 грн. Відповідачем також визнається факт наявності в нього заборгованості перед ТОВ "Живий квас" в розмірі 116 108,66 грн за договором дистриб`юції № ЖК 805-D від 11.11.2024, про що свідчить підписаний з обох сторін Акт звірки взаємних розрахунків станом на 28.02.2026.
Оскільки дистриб`ютор допустив прострочення оплати за поставлений товар, то до нього були нараховані штрафні санкції та інші нарахування, а саме 3 % річних в сумі 1 529,24 грн, інфляційні збитки в сумі 4 297,94 грн та пеня в сумі 15 552,67 грн.
У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує факт укладення між сторонами договору дистриб`юції № ЖК 805-D від 11.11.2024, факт здійснення між сторонами господарських операцій з поставки товару та наявність несплаченої суми за поставлений товар. Разом з тим відповідач не погоджується із позовними вимогами, зокрема в частині порядку визначення періодів прострочення, нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, а також просить суд перевірити правильність розрахунків позивача з урахуванням змісту доданих до позову документів.
Відповідач стверджує, що з акту звірки № ЦБ-2337 від 25.03.2026 вбачається, що він охоплює лише період з 01.02.2026 по 28.02.2026 та фіксує залишок боргу 116 108,66 грн станом на 28.02.2026. Тобто цей акт сам по собі не підтверджує правильність нарахування пені, 3% річних чи інфляційних втрат за весь заявлений позивачем період. При цьому з цього ж акту звірки випливає, що заборгованість у розмірі 96 955,13 грн, яка існувала станом на 01.02.2026, була фактично перекрита платіжним дорученням №2259 від 05.02.2026 на суму 96 955,48 грн. Отже, станом на 05.02.2026 попередній борг був погашений, а тому нарахування відповідальності за цей попередній період потребує окремої та особливо ретельної перевірки. Подальший залишок у сумі 116 108,66 грн виник після видаткової накладної № ЦБ-4273 від 08.02.2026 на суму 116 109,01 грн, тобто фактично стосується останньої поставки з урахуванням незначної переплати 0,35 грн. Саме тому для правильного вирішення спору важливо встановити не лише суму залишку, а й дату настання строку оплати саме за цією останньою поставкою.
Відповідач також звертає увагу суду, що окремої уваги потребують також платіжні інструкції, долучені позивачем до позову. У них призначення платежу зазначене за договором ЖК №789-Д від 19.04.2022, тоді як позов подано за договором № ЖК 805-D від 11.11.2024. Відповідач не використовує цю обставину для заперечення факту оплат, однак вона свідчить, що саме позивач повинен пояснити суду порядок зарахування кожного платежу та не може довільно визначати періоди прострочення для нарахування пені.
Отже, за твердженням відповідача, навіть із документів, доданих самим позивачем, вбачається, що станом на 05.02.2026 попередня заборгованість була фактично погашена, а заявлений залишок 116 108,66 грн виник після останньої поставки за накладною від 08.02.2026. Ця обставина має значення насамперед для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки такі нарахування не можуть здійснюватися довільно на узагальнений залишок без чіткого визначення конкретної накладної, строку її оплати, дати виникнення прострочення та кількості днів прострочення.
Отже відповідач не заперечує факт існування між сторонами господарських відносин та наявність несплаченої суми за поставлений товар, проте просить суд перевірити арифметичну правильність заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат і відмовити у їх стягненні в необґрунтованій частині. Відповідач просить суд зменшити розмір пені щонайменше на 90%, тобто до 1 555,27 грн, або до іншого розміру, який суд визнає справедливим, розумним та співмірним обставинам справи. У разі задоволення позову повністю або частково відповідач просить суд розстрочити виконання рішення строком на один рік рівними щомісячними платежами.
Дослідивши матеріали справи суд встановив таке.
11.11.2024 ТОВ "Живий квас" (Постачальник) та ТОВ "Соціальний продукт" (Дистриб`ютор) підписали Договір дистриб`юції № ЖК805-Д (далі - Договір).
На умовах та в порядку, передбаченому цим Договором, Постачальник передає товар у власність Дистриб`ютору, а Дистриб`ютор зобов`язаний прийняти товар, сплатити за нього та в подальшому розповсюдити товар юридичним та/або фізичним особам, що здійснюють торговельно-закупівельну та/або комерційно-посередницьку діяльність (надалі - "Клієнти") в межах наступної території - (в подальшому - "Територія"): Черкаси, Черкаська область. (п. 1.1. Договору) 
Поставка товару здійснюється Постачальником Дистриб`ютору на основі узгоджених сторонами заявок на поставку товару. Вид, асортимент, ціна за одиницю товару, кількість, загальна вартість товару - зазначаються у видатковій накладній на кожну партію товару. (п. 1.2. Договору)
Загальна ціна Договору складається з суми вартості товару, що поставляється згідно із видатковими накладними протягом всього строку його дії. (п. 1.4. Договору)
У ціну товару входить вартість доставки товару, навантаження, розвантаження, комплектування та витрати на транспортування товару. Ціни в накладних повинні відповідати цінам, зазначеним в прайс-листах, діючих на момент виписки товару. (п. 1.5. Договору)
Дистриб`ютор серед іншого зобов`язується здійснювати пряму дистриб`юцію товару Постачальника клієнтам на території згідно пункту 1.1. Договору та своєчасно та в повному обсязі сплатити Постачальника за отриманий товар. (п. 2.3.1. та 2.3.7. Договору)
Оплата за кожну отриману партію товару здійснюється Дистриб`ютором в безготівковій формі протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з дати отримання товару (з дати підписання Дистриб`ютором транспортної накладної на відповідну партію товару). Зобов`язання Дистриб`ютора по оплаті Постачальнику за товар вважаються виконаними у момент зарахування оплати за товар на банківський рахунок Постачальника. (п. 3.1. Договору)
Заявка на постачання товару передається Дистриб`ютором за допомогою електронної пошти на адресу Постачальника кожний четвер (до 12.00 годин) поточного тижня, на наступний тиждень. (п. 4.1. Договору)
Поставка товару здійснюється на склад Дистриб`ютора за адресою зазначеною у транспортній накладній. (п. 4.2. Договору)
Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Дистриб`ютором за кількістю і якістю згідно підписаними Сторонами видаткової накладної на товар. (п. 5.1. Договору)
Вартість поверненої продукції зараховується Постачальником в рахунок зменшення заборгованості Дистриб`ютора за Договором, а якщо у Дистриб`ютора немає заборгованості за Продукцію перед Постачальником, Постачальник оплачує вартість поверненої Продукції на підставі виставленого Дистриб`ютором рахунку. (п. 5.10. Договору)
У разі затримки оплати за товар, Постачальник має право припинити відвантаження товару до моменту повного погашення заборгованості. (п. 6.2. Договору)
За кожен день прострочення оплати товару Дистриб`ютор оплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період такого прострочення, за кожен день прострочення за весь період прострочення. (п. 6.3. Договору)
Цей Договір діє з моменту підписання його Сторонами до 31.12.2024 включно. (п. 8.1. Договору)
У випадку, якщо жодна зі Сторін даного Договору протягом 10 днів до його закінчення не проінформувала письмово іншу Сторону про припинення дії даного Договору, то даний Договір продовжує свою дію на наступний рік на тих самих умовах без підписання додаткової угоди. (п. 8.2. Договору)
Зміни, доповнення до Договору діють, якщо вони в письмовому вигляді і підписані Сторонами. (п. 8.3. Договору)
Додатками до цього Договору є: Додаток №1 - Зразки підписів та печаток Дистриб`ютора; Додаток №2 - Інструкція про порядок здійснення повернень товару; Додаток №3- Порядок отримання, зберігання та повернення піддонів. (розділ 9 Договору)
До Договору Постачальник та Дистриб`ютор підписали Додаткову угоду № 1 про складання та обмін податковою накладною в електронній формі до Договору дистриб`юції (далі - Додаткова угода № 1).
Сторони досягли згоди про те, що Постачальник, на підставі того, що поставки товарів мають безперервний і ритмічний характер, Дистриб`ютору виписує зведену податкову накладну двічі на місяць. При цьому до зведеної податкової накладної обов`язково додається реєстр товарно-транспортних накладних чи інших відповідних супровідних документів, згідно з якими здійснено постачання товарів. Зведені податкові накладні та розрахунок коригування надаються Дистриб`ютору, тільки в електронній формі та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) (згідно з п. 201.1 ст. 201 розд. V ПК України). (п. 1. Додаткової угоди № 1)
Постачальник використовує для обміну зведеними податковими накладними програмне забезпечення системи "M.E.Doc". Постачальник здійснює формування і подачу податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу криптографічного захисту інформації (відповідно до Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затверджена наказом ДПАУ від 10.04 .2008 р № 233). (п. 2. Додаткової угоди № 1)
Постачальник зобов`язаний зареєструвати зведену податкову накладну, скріплену електронним цифровим підписом, в Єдиному реєстрі податкових накладних, у строки, встановлені законодавством. (п. 4. Додаткової угоди № 1)
Постачальник відправляє Дистриб`ютору зареєстровану зведену податкову накладну разом з квитанцією, не пізніше дня, наступного за днем отримання квитанції про реєстрацію зведеної податкової накладної, але не пізніше 14 (чотирнадцять) днів з дати виписки зведеної податкової накладної / коригування податкової накладної. (п. 5. Додаткової угоди № 1)
Будь-яких письмових повідомлень про припинення дії Договору жодної із сторін матеріали справи не містять, сторони в заявах по суті підтверджують існування договірних відносин за Договором, тому суд дійшов висновку, що після 31.12.2024 Договір продовжував свою дію на наступний рік на тих самих умовах без підписання додаткової угоди та станом на момент розгляду цієї справи Договір дистриб`юції від 11.11.2024 № ЖК805-Д є чинним.
Суд встановив, що на виконання Договору позивач постачав відповідачу товар, а відповідач здійснював оплату, проте не за весь товар відповідач здійснив оплату.
На підтвердження поставки відповідачу товару за Договором в період з 19.11.2024 по 08.02.2026 позивачем надані суду відповідні видаткові накладні та товарно-транспортні накладні (далі - ТТН), а саме:
- видаткову накладну від 19.11.2024 № 43415 на суму 67 750,84 грн з ПДВ (ТТН від 19.11.2024 № ЖКЦБ-122727);
- видаткову накладну від 17.12.2024 № 47054 на суму 73 259,66 грн з ПДВ (ТТН від 17.12.2024 № ЖКЦБ-126134);
- видаткову накладну від 08.01.2025 № 943 на суму 57 135,10 грн з ПДВ (ТТН від 08.01.2025 № ЖКЦБ-000821);
- видаткову накладну від 26.01.2025 № 2835 на суму 108 618,32 грн з ПДВ (ТТН від 26.01.2025 № ЖКЦБ-002638);
- видаткову накладну від 12.02.2025 № 4947 на суму 90 511,49 грн з ПДВ (ТТН від 12.02.2025 № ЖКЦБ-004704);
- видаткову накладну від 09.03.2025 № 7866 на суму 68 440,53 грн з ПДВ (ТТН від 09.03.2025 № ЖКЦБ-007378);
- видаткову накладну від 30.03.2025 № 10415 на суму 149 115,96 грн з ПДВ;
- видаткову накладну від 06.04.2025 № 11434 на суму 102 188,12 грн з ПДВ (ТТН від 06.04.2025 № ЖКЦБ-010649);
- видаткову накладну від 13.04.2025 № 12318 на суму 63 151,39 грн з ПДВ (ТТН від 13.04.2025 № ЖКЦБ-011520);
- видаткову накладну від 27.04.2025 № 14083 на суму 67 343,99 грн з ПДВ (ТТН від 27.04.2025 № ЖКЦБ-013145);
- видаткову накладну від 06.05.2025 № 15241 на суму 61 623,73 грн з ПДВ (ТТН від 06.05.2025 № ЖКЦБ-014111);
- видаткову накладну від 20.05.2025 № 17224 на суму 62 528,83 грн з ПДВ (ТТН від 20.05.2025 № ЖКЦБ-016035);
видаткову накладну від 03.06.2025 № 19214 на суму 62 244,99 грн з ПДВ (ТТН від 03.06.2025 № ЖКЦБ-017644);
- видаткову накладну від 15.06.2025 № 21018 на суму 66 260,40 грн з ПДВ (ТТН від 15.06.2025 № ЖКЦБ-019183);
- видаткову накладну від 24.06.2025 № 22330 на суму 82 332,02 грн з ПДВ (ТТН від 24.06.2025 № ЖКЦБ-020394);
- видаткову накладну від 06.07.2025 № 23967 на суму 75 111,64 грн з ПДВ (ТТН від 06.07.2025 № ЖКЦБ-021858);
- видаткову накладну від 13.07.2025 № 25172 на суму 82 760,46 грн з ПДВ (ТТН від 13.07.2025 № ЖКЦБ-022760);
- видаткову накладну від 10.08.2025 № 29089 на суму 93 918,24 грн з ПДВ (ТТН від 10.08.2025 № ЖКЦБ-025997);
- видаткову накладну від 24.08.2025 № 31002 на суму 112 826,49 грн з ПДВ (ТТН від 24.08.2025 № ЖКЦБ-027643);
- видаткову накладну від 07.09.2025 № 32883 на суму 105 851,59 грн з ПДВ (ТТН від 07.09.2025 № ЖКЦБ-029325);
- видаткову накладну від 28.09.2025 № 35479 на суму 70 141,86 грн з ПДВ (ТТН від 28.09.2025 № ЖКЦБ-031726);
- видаткову накладну від 19.10.2025 № 38204 на суму 121 317,18 грн з ПДВ (ТТН від 19.10.2025 № ЖКЦБ-034072);
- видаткову накладну від 02.11.2025 № 39814 на суму 88 899,59 грн з ПДВ (ТТН від 02.11.2025 № ЖКЦБ-035541);
- видаткову накладну від 18.11.2025 № 41787 на суму 87 230,41 грн з ПДВ (ТТН від 18.11.2025 № ЖКЦБ-037344);
- видаткову накладну від 02.12.2025 № 43539 на суму 96 955,48 грн з ПДВ (ТТН від 02.12.2025 № ЖКЦБ-038887);
- видаткову накладну від 08.02.2026 № 4273 на суму 116 109,01 грн з ПДВ (ТТН від 08.01.2025 № ЖКЦБ-000821).
Кожна видаткова накладна та товарно-транспортна накладна підписані уповноваженими представниками Постачальника та Дистриб`ютора та містять їх печатки.
В усіх видаткових накладних міститься посилання на Договір № ЖК 805-Д від 11.11.2924. Отже загалом за вищевказаними видатковими накладними на виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 2 233 627,32 грн.
Суд, враховуючи зауваження відповідача щодо підписання саме товарно-транспортних накладних встановив, що всі вони містять ту ж дату, що і відповідні видаткові накладні, іншої дати відповідачем при отриманні товару не зазначено, такі товарно-транспортні накладні підписані з боку відповідача без зауважень та скріплені його печатками.
Лише щодо поставки 30.03.2025 позивачем не додано товарно-транспортну накладну, проте позивач не здійснює на відповідну суму поставки (149 115,96 грн) жодних нарахувань.
У доданій до позову довідці бухгалтерських операцій по договору дистриб`юції № ЖК/805-Д від 11.11.2024 (контрагент - ТОВ "Соціальний продукт") за період 11.11.2024-01.03.2026, що підписана бухгалтером ТОВ "Живий квас" зазначені всі вищеперелічені поставки по датам із посиланням на вищезазначені видаткові накладні, окрім поставки 17.12.2024. Зазначаючи вірну дату і номер видаткової накладної - Накладна № ЦБ-47054 від 17.12.2024 бухгалтером сума поставки зазначена менша, ніж у поданій позивачем видатковій накладній, а саме - 67 339,46 грн. У підсумку в досліджуваній довідці зазначено, що сума поставки всього склала 2 227 707,12 грн, тобто на 5 920,20 грн менше, ніж за сумою всіх видаткових накладних. Така різниця корелюється із різницею між сумою поставки у видатковій накладній від 17.12.2024 (73 259,66 грн) і сумою, що відображена у довідці щодо поставки відповідно до цієї ж видаткової накладної (67 339,46 грн). Суд не виходить за межі позовних вимог, тому вважає вірною загальну суму поставки, що зазначена позивачем у довідці - 2 227 707,12 грн. 
На підтвердження часткової оплати вартості товару позивач надав суду відповідні платіжні інструкції, а саме:
- платіжну інструкцію від 12.12.2024 № 51 на суму 67 751 грн;
- платіжну інструкцію від 06.01.2025 № 139 на суму 67 340 грн;
- платіжну інструкцію від 27.01.2025 № 214 на суму 57 135 грн;
- платіжну інструкцію від 1102.2025 № 292 на суму 108 620 грн;
- платіжну інструкцію від 11.03.2025 № 417 на суму 90 509 грн;
- платіжну інструкцію від 28.03.2025 № 496 на суму 68 440 грн;
- платіжну інструкцію від 16.04.2025 № 582 на суму 149 116 грн;
- платіжну інструкцію від 13.05.2025 № 711 на суму 102 200 грн;
- платіжну інструкцію від 16.05.2025 № 737 на суму 59 540 грн;
- платіжну інструкцію від 29.05.2025 № 800 на суму 68 328 грн;
- платіжну інструкцію від 05.06.2025 № 841 на суму 60 625 грн;
- платіжну інструкцію від 18.06.2025 № 928 на суму 62 527 грн;
- платіжну інструкцію від 01.07.2025 № 1003 на суму 61 225 грн;
- платіжну інструкцію від 16.07.2025 № 1091 на суму 66 260 грн;
- платіжну інструкцію від 22.07.2025 № 1121 на суму 80 496 грн;
- платіжну інструкцію від 06.08.2025 № 1203 на суму 75 115 грн;
- платіжну інструкцію від 12.08.2025 № 1240 на суму 80 750 грн;
- платіжну інструкцію від 11.09.2025 № 1424 на суму 89 450 грн;
- платіжну інструкцію від 19.09.2025 № 1450 на суму 1 650,32 грн;
- платіжну інструкцію від 26.09.2025 № 1508 на суму 112 830 грн;
- платіжну інструкцію від 14.10.2025 № 1605 на суму 108 850 грн;
- платіжну інструкцію від 30.10.2025 № 1690 на суму 67 140 грн;
- платіжну інструкцію від 25.11.2025 № 1835 на суму 121 317,47 грн;
- платіжну інструкцію від 02.12.2025 № 1881 на суму 88 900 грн;
- платіжну інструкцію від 26.12.2025 № 2036 на суму 87 230 грн;
- платіжну інструкцію від 05.02.2026 № 2259 на суму 96 955,48 грн.
Загалом на підтвердження оплати відповідачем вартості поставленого товару надано суду платіжні інструкції на загальну суму 2 100 300,27 грн.
Суд встановив, що в наданих платіжних інструкціях, які додані позивачем на підтвердження оплати вартості поставленого товару за Договором дистриб`юції від 11.11.2024 №ЖК805-Д, зазначено однакове призначення платежу - "За продукт рослинно-вершковий згідно договору ЖК№789-Д від 19.04.2022 в т. ч. ПДВ 20% 12210,10 грн".
Отже платіжні інструкції, які надані позивачем до позовної заяви, у призначені платежу містять посилання на інший договір - Договір ЖК№789-Д від 19.04.2022, а не Договір дистриб`юції від 11.11.2024 № ЖК805-Д, стягнення заборгованості за яким є предметом спору у цій справі.
Водночас у відзиві на позовну заяву щодо зазначення в призначенні платежу платіжних інструкцій наданих позивачем договору ЖК №789-Д від 19.04.2022, а не договору № ЖК 805-D від 11.11.2024 відповідач зауважив, що не використовує цю обставину для заперечення факту оплат вартості поставленого товару за спірним договором.
Будь-яких доказів існування між позивачем та відповідачем правовідносин за іншим договором відмінним від спірного Договору дистриб`юції № ЖК 805-D від 11.11.2024, в тому числі і за Договором ЖК №789-Д від 19.04.2022, зокрема відповідних видаткових накладних та товарно-транспортних накладних на поставку іншого товару, відповідачем не надано. Сам відповідач зазначає, що не заперечує факту оплату вартості поставленого товару, проте інших платіжних документів, окрім тих, що подані позивачем, суду не надав. Саме відповідач при здійсненні оплати зазначає призначення платежу і тягар допущеної помилки покладається на платника, а не на отримувача коштів, як помилково вважає відповідач. Тому суд дійшов висновку про належність доказів наданих позивачем на підтвердження часткової оплати відповідачем вартості поставленого товару за Договором дистриб`юції № ЖК 805-D від 11.11.2024.
Згідно з довідкою бухгалтера у період з 31.03.2025 до 31.08.2025 відповідачем частково здійснено повернення товару позивачу на суму 11 298,19 грн. Відповідних накладних на підтвердження повернення відповідачем товару на вказану суму матеріали справи не містять, проте суд враховує, що цей факт визнається самим позивачем, який при розрахунку заборгованості врахував таке повернення товару.
Згідно з довідкою бухгалтера ТОВ "Живий квас" загалом позивачем було поставлено товар на суму 2 227 707,12 грн, сплачено відповідачем 2 111 598,46 грн (з урахуванням повернення товару на суму 11 298,19 грн), тому прострочена дебіторська заборгованість (із врахуванням 21 дня відстрочки) становить 116 108,66 грн. 
Саме таку суму основного боргу пред`являє до стягнення позивач і відповідач у відзиві не заперечує суму основного боргу.
Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та відповідачем виникли довготривалі відносини з поставки товару, сторонами визнається той факт, що основна заборгованість у цій справі виникла на підставі останньої поставки товару за видатковою накладною від 08.02.2026 № 4273 на суму 116 109,01 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
У зв`язку із переплатою відповідачем грошових коштів в сумі 0,35 грн в рахунок погашення заборгованості перед позивачем, розмір основної заборгованості за поставлений товар станом на момент звернення позивача з цим позовом до суду становить 116 108,66 грн (116 109,01 - 0,35). Доказів іншого матеріали справи не містять.
Позивач також надав у матеріали справи Акт звірки взаємних розрахунків № ЦБ-2337 від 25.03.2026 за лютий 2026 року, згідно з яким станом на 28.02.2026 борг ТОВ "Соціальний продукт" у валюті становить 116 109,02 грн, що більше ніж розмір основної заборгованості, який заявлений позивачем до стягнення, на 0,35 грн. Цей Акт підписаний зі сторони бухгалтера відповідача та скріплений печаткою останнього.
У зв`язку із тим, що поставлений товар позивачем на суму 116 108,66 грн залишився неоплаченим відповідачем, позивач і звернувся з цим позовом до суду за примусовим стягненням з відповідача заборгованості разом із нарахованими на всі попередні прострочені платежі і на цю суму пенею, річними та інфляційними втратами.
Розглядаючи спір суд враховує такі положення чинного законодавства.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. (ст. 655 ЦК України)
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. (ч. 1 ст. 692 ЦК України)
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). (ч. 1 ст. 530 ЦК України)
В п. 3.1. Договору Сторони узгодили, що оплата за кожну отриману партію товару здійснюється Дистриб`ютором в безготівковій формі протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з дати отримання товару (з дати підписання Дистриб`ютором транспортної накладної на відповідну партію товару).
Суд враховує, що Сторони за Договором між собою узгодили, що товар оплачується протягом 21 календарного дня саме з дати отримання товару, а не з дати, наступної за датою отримання товару.
Отже строк оплати вартості товару поставленого за спірною видатковою накладною відповідно до положень п. 3.1. Договору мав бути до 28.02.2026 включно, але це субота, тому в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України (якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день), останній день сплати переноситься на перший робочий день - 02.03.2026. Доказів такої сплати суду не надано, прострочення сплати даної заборгованості почалось з 03.03.2026.
Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідача 116 108,66 грн основного боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Також відповідач заявив до стягнення 15 552,67 грн пені за період прострочення з 10.12.2024 до 14.05.2026, 1 529,24 грн 3 % річних та 4 297,94 грн інфляційних витрат за аналогічний період.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. (ч. 1) Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. (ч. 2) Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені. (ч. 3)
Згідно з п. 6.3. Договору за кожен день прострочення оплати товару Дистриб`ютор оплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період такого прострочення, за кожен день прострочення за весь період прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У своїх розрахунках пені, 3% річних та інфляційних втрат не врахував вищенаведену норму ч. 5 ст. 254 ЦК України, а також неможливість нарахування інфляційних втрат за період менше 15 днів.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачала необхідності відступу від такого способу розрахунку інфляційних збитків у порядку статті 625 ЦК України, оскільки він не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при розрахунку інфляційних збитків.
Крім того, за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.04.2026 у справі № 751/4086/24 за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати розраховуються не за окремі інтервали часу, а за весь період прострочення. З огляду на це, якщо індекс інфляції в окремі періоди (місяці) є меншим від одиниці (меншим, ніж 100 %), що характеризує їх як періоди дефляції, то це не впливає на необхідність урахувати відповідний індекс під час розрахунку інфляційних втрат кредитора. Кредитор не має отримати додаткову перевагу (можливість стягнення більшого розміру інфляційних втрат) унаслідок помилкових математичних операцій (виключення з розрахунків індексів інфляції, які менші від одиниці), а боржник повинен бути впевненим у тому, що періоди, коли мала місце дефляція, не зумовили знецінення коштів кредитора, яке може вплинути на обсяг відповідальності боржника.
З розрахунку інфляційних втрат здійсненого позивачем випливає, що зазначені позивачем періоди розрахунку інфляційних втрат у кожному випадку менші ніж п`ятнадцять днів і між собою мають перерви в один і більше днів, включають в себе місяці нарахування інфляційних втрат, які згідно з викладеною правовою позицією не підлягають застосуванню, тому таке нарахування є необґрунтованим.
Так, позивач нараховує інфляційні втрати за період 10-17.06.2025 на суму 298,70 грн, тобто у період в 8 днів, за період 14.09.-18.09.2025 на суму 1 168 707,17 грн, тобто у період 4 дні, за період 09.11.-22.11.2025 на суму 54 177,12 грн, тобто у період 14 днів, що суперечить правилам нарахування інфляційних втрат.
Також суд проаналізував нарахування інфляційних втрат позивачем на суму 20 090,06 грн за період 25.11.2025-22.12.2025 в сумі 40,18 грн. Відповідно до платіжного доручення від 02.12.2025 відповідачем сплачено 88 900 грн, чим погашено борг в сумі 20 090,06, що також випливає зі змісту довідки, підписаної бухгалтером позивача. Тобто борг у сумі 20 090,06 грн існував протягом періоду 25.11.2025 -02.12.2025, а не до 22.12.2025, як помилково зазначає в розрахунку інфляційних втрат позивач. Отже і ці інфляційні нарахування є необґрунтованими.
Лише остаточна сума боргу - 116 108,66 грн є простроченою з 03.03.2026, тому позивач правомірно нараховує на неї інфляційні втрати, враховуючи індекси інфляції за березень, квітень 2026 року і така сума складає 3 627 грн, що підлягає задоволенню судом. В решті інфляційні втрати є необґрунтованими та не підлягають задоволенню судом.
Враховуючи норми ч. 5 ст. 254 ЦК України та періоди і суми заборгованості, вказані позивачем у розрахунках 3% річних та пені суд здійснив власний розрахунок:
за період 10.12.2024 - 11.12.2024 на суму 67 750,84 грн пеня 96,26 грн, 3% річних - 11,11 грн;
за період 05.03.2025 - 10.03.2025 на суму 90 509,21 грн пеня 451,31 грн, 3 % річних 44,63 грн;
за період 29.04.2025 - 05.05.2025 на суму 37 364,97 грн пеня 222,14 грн, 3 % річних 21,50 грн;
за період 06.05.2025 - 12.05.2025 на суму 100 516,36 грн пеня 597,59 грн, 3 % річних 57,83 грн;
за період 20.05.2025 - 26.05.2025 на суму 6 120,35 грн пеня 36,39 грн, 3 % річних 3,52 грн;
за період 27.05.2025 - 28.05.2025 на суму 67 744,08 грн пеня 115,07 грн, 3 % річних 11,14 грн;
за період 10.06.2025 - 17.06.2025 на суму 298,70 грн пеня 2,03 грн, 3 % річних 0,20 грн;
за період 18.06.2025 - 23.06.2025 на суму 62 543,69 грн пеня 318,72 грн, 3 % річних 30,84 грн;
за період 24.06.2025 - 29.06.2025 на суму 124 788,68 грн пеня 635,91 грн, 3 % річних 61,54 грн;
за період 30.06.2025 - 30.06.2025 на суму 122 953,64 грн пеня 104,43 грн, 3 % річних 10,11 грн;
за період 01.07.2025 - 14.07.2025 на суму 61 728,64 грн пеня 733,98 грн, 3 % річних 71,03 грн;
за період 15.07.2025 - 15.07.2025 на суму 144 061,06 грн пеня 122,35 грн, 3 % річних 11,84 грн;
за період 16.07.2025 - 21.07.2025 на суму 77 801,06 грн пеня 396,47 грн, 3 % річних 38,37 грн;
за період 29.07.2025 - 30.07.2025 на суму 75 111,64 грн пеня 127,59 грн, 3 % річних 12,35 грн;
за період 31.07.2025 - 05.08.2025 на суму 73 055,78 грн пеня 372,28 грн, 3 % річних 36,03 грн;
за період 02.09.2025 - 10.09.2025 на суму 91 149,97 грн пеня 696,74 грн, 3 % річних 67,43 грн;
за період 11.09.2025 - 15.09.2025 на суму 1 699,97 грн пеня 7,22 грн, 3 % річних 0,70 грн;
за період 16.09.2025 - 18.09.2025 на суму 114 526,46 грн пеня 291,81 грн, 3 % річних 28,24 грн;
за період 19.09.2025 - 25.09.2025 на суму 112 876,14 грн пеня 671,07 грн, 3 % річних 64,94 грн;
за період 26.09.2025 - 13.10.2025 на суму 46,14 грн пеня 0,71 грн, 3 % річних 0,07 грн;
за період 11.11.2025 - 24.11.2025 на суму 54 177,12 грн пеня 644,19 грн, 3 % річних 62,34 грн;
за період 25.11.2025 - 02.12.2025 на суму 20 090,06 грн пеня 136,50 грн, 3 % річних 13,21 грн;
за період 23.12.2025 - 25.12.2025 на суму 96 955,48 грн пеня 247,04 грн, 3 % річних 23,91 грн;
за період 26.12.2025 - 04.02.2026 на суму 9 725,48 грн пеня 337,06 грн, 3 % річних 32,77 грн;
за період 03.03.2026 - 14.05.2026 на суму 116 108,66 грн пеня 6 966,52 грн, 3 % річних 696,65 грн, проте позивач на цю суму нарахував лише 6 584,79 грн пені та 658,48 грн 3% річних, тому, не виходячи за межі позовних вимог, суд задовольняє суми, заявлені позивачем.
Загальна сума пені та 3 % річних, що підлягають задоволенню судом складають 13 949,65 грн та 1 374,13 грн відповідно.
Припущення відповідача щодо необґрунтованості нарахувань позивачем в малій частині підтвердились, а саме стосовно дат виникнення грошових зобов`язань, проте суд встановив дійсність прострочення відповідачем своїх грошових зобов`язань за попередні поставки товару, тому позивач має право на нарахування пені та 3 % річних.
Підсумовуючи викладене суд задовольняє позов частково, а саме на суму 135 059,44 грн, з яких 116 108,66 грн боргу, 13 949,65 грн пені, 1 374,13 грн 3% річних та 3 627 грн інфляційних втрат.
Щодо клопотання відповідача про зменшення пені суд враховує таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
За судовою практикою позивач не зобов`язаний доводити розмір своїх збитків, водночас відповідач має навести підстави для зменшення пені, такі як істотне її завищення у порівнянні із сумою договору чи скрутний стан відповідача.
Суд встановив, що заявлена пеня визначається у стандартному розмірі, визначеному законодавством - у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Сторони умовами Договору передбачили досить тривалий час для відстрочки сплати за отриманий відповідачем товар - 21 день з дня поставки. Суд врахував випадки, коли дата платежу припадає на неробочий день і перерахував пеню з наступного за першим робочим днем. У зв`язку із викладеним, суд доходить висновку, що у відповідача за умовами Договору були достатньо лояльні умови щодо сплати за отриманий товар, проте і їх він час від часу порушував. Те, що позивач не припиняв подальші поставки товару не свідчить, що він погоджувався, що прострочені платежі є належними, адже припинення поставки є його правом, а не обов`язком, водночас постачальник захищений правом заявити до стягнення пеню, чим він і скористався.
Жодних обставин скрутного фінансового становища відповідач не навів, причини, чому ним не здійснена оплата останньої поставки товару на суму 116 108,66 грн з 03.03.2026 по день ухвалення рішення не навів. Така поведінка відповідача не свідчить про його добросовісність.
Враховуючи досліджене суд не встановив підстав для зменшення пені.
Також відповідач просив у відзиві на позов розстрочити виконання рішення на один рік, проте не навів обставин з відповідними доказами, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Відповідач зазначив, що він готовий надати суду додаткові документи щодо свого фінансового стану та можливості погашення заборгованості частинами.
Щодо такої готовності, то суд наголошує, що відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Водночас відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. 
Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відповідних доказів разом із відзивом суд не має права витребовувати додаткові докази від відповідача, останній скористався своїми процесуальними правами на власний розсуд.
Відповідач лише зазначив, що таке прохання спрямоване на забезпечення реального виконання судового рішення без блокування господарської діяльності відповідача і дозволить забезпечити баланс інтересів сторін: позивач отримає реальне поступове погашення заборгованості, а відповідач збереже можливість продовжувати господарську діяльність та виконати рішення суду добровільно.
Проте суд не погоджується із твердженням відповідача, що розстрочення виконання рішення забезпечить баланс інтересів сторін. Так відповідач хоче уникнути накладення арешту на рахунки та інші негативні наслідки в разі примусового виконання рішення суду, натомість позивач без жодних компенсаційних виплат має очікувати, коли відповідач щомісячно частинами погашатиме заборгованість. З 03.03.2026 відповідач не здійснював жодні оплати щодо заборгованості в сумі 116 108,66 грн, хоча міг би за півроку по частинам виплатити всю заборгованість.
Отже відповідач не навів суду достатність підстав для розстрочення виконання рішення на один рік, оскільки такі дії істотно порушують право позивача на задоволення його законних вимог, то вони застосовуються судами у виключних випадках, в разі очевидних обставин, які унеможливлюють виконання рішення, які відповідачем не наведені.
Господарський суд відмовляє у задоволенні клопотань відповідача про зменшення розміру пені до 10% та про розстрочення виконання рішення на один рік.
Оскільки позов задовольняється частково, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 74, 76-77, 129, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Соціальний продукт" (ідентифікаційний код 45625775, вул. Сагайдачного гетьмана, буд. 175/7, м. Черкаси, 18030) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Живий квас" (ідентифікаційний код 36270081, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корпус В, м. Київ, 01042) 135 059,44 грн заборгованості,, а також 3 269,20 грн витрат зі сплати судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати сторонам за допомогою системи "Електронний суд".

Суддя Зоя ЗАРІЧАНСЬКА