РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2026 року | м. Рівне | №460/14746/26

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Шемчук Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представники Забродовська Н.І., Процун О.О., 
відповідача: представники Хоружий В.І., Гапонова М.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
| Вараської міської ради
до | Вараської міської військової адміністрації Вараського району Рівненської області
| про визнання протиправним та скасування наказу, встановлення компетенції, -

В С Т А Н О В И В:

Вараська міська рада (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Вараської міської військової адміністрації Вараського району Рівненської області (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати наказ начальника Вараської міської військової адміністрації Вараського району Рівненської області від 14.07.2026 №076 «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку»; 2) встановити наявність компетенції у Вараської міської ради Вараського району Рівненської області на ухвалення рішень про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів в період дії воєнного стану за одночасного здійснення повноважень Вараською міською радою Вараського району Рівненської області та Вараської міської військової адміністрації Вараського району Рівненської області. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на момент прийняття оскаржуваного наказу Вараська міська рада продовжувала здійснювати повноваження органу місцевого самоврядування, а рішення Вараської міської ради від 14.07.2022 №1543-РР-VIII «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку» залишалося чинним. Позивач вказує, що відповідно до пунктів 6, 7 частини другої статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військова адміністрація населеного пункту вправі встановлювати ставки місцевих податків і зборів та надавати пільги зі сплати таких податків і зборів лише за умови, якщо рішення відповідної ради з цих питань не прийнято. Крім того, пунктом 12.3 статті 12 ПК України передбачено можливість прийняття військовою адміністрацією відповідних рішень на територіях, де відповідні сільські, селищні, міські ради тимчасово не здійснюють своїх повноважень. Оскільки жодна з указаних обставин у спірному випадку відсутня, відповідач, на думку позивача, вийшов за межі наданої йому компетенції. Також позивач посилається на порушення процедури прийняття оскаржуваного нормативно-правового акта, відсутність належних повноважень у особи, яка його підписала та негативний вплив установлених ним ставок на жителів територіальної громади.
Відповідач подав відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечив. Вважає, що з моменту утворення військової адміністрації вона наділена передбаченими частиною другою статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» повноваженнями та має право встановлювати ставки місцевих податків і зборів і надавати відповідні податкові пільги. Відповідач також покликається на те, що виконавчим комітетом Вараської міської ради йому направлялися проєкти відповідного наказу, а рішення Вараської міської ради №1543-РР-VIII було предметом реагування органів Антимонопольного комітету України. Щодо підписання Наказу №076 ОСОБА_1 відповідач зазначає, що наказом начальника Вараської міської військової адміністрації від 01.07.2026 №48/к на заступника начальника Володимира Хоружого було покладено виконання обов`язків начальника військової адміністрації з 01.07.2026 на період тимчасової непрацездатності начальника.
У відповіді на відзив позивач підтримав заявлені вимоги та наголосив, що направлення виконавчим комітетом проєкту наказу не є передачею чи делегуванням компетенції міської ради, оскільки питання встановлення місцевих податків належить до виключних повноважень ради та вирішується на її пленарному засіданні. Також позивач зазначив, що рішення ради №1543-РР-VIII не скасоване та не визнане нечинним, а висновки органів Антимонопольного комітету України не припиняють його дії.
Ухвалою суду від 06.08.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 11.08.2026 вирішено перейти до розгляду справи №460/14746/26 за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 07.09.2026 року о 10:00 год. в залі судових засідань Рівненського окружного адміністративного суду.
Ухвалою суду від 07.09.2026, постановленою без оформлення окремого документа закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 14.09.2026 об 10:30год.
В судовому засіданні представники позивача підтримали позицію, викладену у позові та відповіді на відзив з тих же підстав.
Представники відповідача в судовому засіданні надали пояснення, тотожні змісту відзиву.
Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.
14.07.2022 Вараською міською радою прийнято рішення №1543-РР-VIII «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку», яким на території Вараської міської територіальної громади встановлено ставки земельного податку та пільги для фізичних і юридичних осіб. Пунктом 4 цього рішення визначено, що воно набирає чинності з 01.01.2023. Строку, до якого це рішення діє, ним не встановлено.
Указом Президента України від 20.02.2024 №82/2024 утворено Вараську міську військову адміністрацію Вараського району Рівненської області.
У червні та липні 2026 року виконавчим комітетом Вараської міської ради направлялися Вараській міській військовій адміністрації матеріали та проєкт наказу щодо встановлення ставок і пільг із сплати земельного податку. Із відповідних листів убачається, що такі дії вчинялися, зокрема, у зв`язку із зауваженнями територіального відділення Антимонопольного комітету України до окремих положень рішення міської ради №1543-РР-VIII.
14.07.2026 в.о. начальника Вараської міської військової адміністрації Володимиром Хоружим видано Наказ №076 «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку».
Пунктом 1 Наказу №076 від 14.07.2026 встановлено на території Вараської міської ради ставки земельного податку згідно з додатком 1 та пільги для фізичних і юридичних осіб згідно з додатком 2.
Пунктом 3 визначено, що Наказ №076 від 14.07.2026 набирає чинності з дня офіційного оприлюднення та застосовується з 01.01.2027.
За пунктом 4 цього ж наказу, рішення Вараської міської ради від 14.07.2022 №1543-РР-VIII визначено таким, що втратить чинність з 01.01.2027.
Отже самим змістом оскаржуваного наказу відповідач визнав, що на дату його прийняття рішення Вараської міської ради №1543-РР-VIII було чинним.
23.07.2026 Вараська міська рада, реагуючи на прийняття спірного наказу, ухвалила рішення №3383-РР-VIII від 23.07.2026, яким визнала Наказ №076 від 14.07.2026 таким, що втратив чинність, та вказала на чинність рішення міської ради №1543-РР-VIII від 14.07.2022.
Разом з тим зазначене рішення міської ради саме по собі не припинило існування спору щодо компетенції двох суб`єктів владних повноважень, оскільки Вараська міська військова адміністрація продовжує вважати Наказ №076 від 14.07.2026 правомірним та чинним, і оскаржуваний нормативно-правовий акт розміщено на її офіційному вебсайті як чинний.
На виконання ухвали суду відповідачем також оприлюднено оголошення про розгляд цієї адміністративної справи. 04.09.2026 до суду подано відповідні докази, зокрема знімки друкованого видання та скріншот офіційного вебсайту Вараської міської військової адміністрації.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положенням частини другої статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За пунктом 3 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.
За усталеною практикою Верховного Суду компетенційним є спір, у якому один суб`єкт владних повноважень стверджує, що інший суб`єкт своїм рішенням чи діями втрутився у його компетенцію або реалізував повноваження, здійснення яких є прерогативою позивача. Завданням суду у такій категорії справ є встановлення наявності чи відсутності відповідної компетенції та усунення дублювання владних повноважень.
Отже доводи відповідача про відсутність порушених прав Вараської міської ради суд відхиляє, оскільки предметом цього спору є не захист приватного суб`єктивного права міської ради, а розмежування компетенції двох суб`єктів владних повноважень.
Наказ відповідача № 076 від 14.07.2026 за своїм змістом встановлює загальнообов`язкові правила щодо ставок земельного податку та пільг для невизначеного кола фізичних і юридичних осіб, розрахований на неодноразове застосування та відповідно до пункту 12.5 статті 12 ПК України має характер нормативно-правового акта з питань оподаткування місцевими податками та зборами. Тому до його судового оскарження застосовуються правила статей 264-265 КАС України, а саме: нормативно-правовий акт у разі встановлення його протиправності підлягає визнанню протиправним та нечинним, а не скасуванню як індивідуальний акт; він втрачає чинність з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. 
Такий підхід відповідає сталій правовій позиції Верховного Суду щодо наслідків судового контролю за нормативно-правовими актами.
Вирішуючи питання щодо належного суб`єкта встановлення ставок земельного податку та пільг із його сплати, суд враховує наступне.
Частиною першою статті 143 Конституції України передбачено, що територіальні громади безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону.
Пунктами 24 та 28 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до питань, що вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, віднесено встановлення місцевих податків і зборів відповідно до ПК України та прийняття рішень щодо надання відповідно до законодавства пільг по місцевих податках і зборах, а також земельному податку.
Разом з тим, в умовах воєнного стану законом передбачені спеціальні випадки здійснення таких повноважень військовими адміністраціями.
Відповідно до пунктів 6 та 7 частини другої статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військові адміністрації населених пунктів здійснюють повноваження із встановлення ставок місцевих податків і зборів відповідно до ПК України, якщо рішення відповідної ради з цих питань не прийнято, та прийняття рішень щодо надання пільг зі сплати місцевих податків і зборів також якщо рішення відповідної ради з цих питань не прийнято.
Наведене законодавче застереження має істотне значення для визначення меж компетенції військової адміністрації. 
Суд зауважує, що наведений закон не встановлює паралельного та необмеженого повноваження міської ради і військової адміністрації одночасно визначати ставки одного й того самого місцевого податку. Повноваження військової адміністрації у цій частині має субсидіарний характер і виникає за встановленої законом умови.
Крім того, пунктом 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що на період дії воєнного чи надзвичайного стану в Україні на територіях, де тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідні сільські, селищні, міські ради, рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів та/або надання податкових пільг мають право приймати відповідні військові адміністрації та військово-цивільні адміністрації у порядку, передбаченому ПК України для відповідних рад.
Таким чином, приписи Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та ПК України підлягають системному застосуванню.
Отже положення пункту 12.4 статті 12 ПК України, якими серед повноважень військових адміністрацій названо встановлення ставок місцевих податків і зборів, не можуть тлумачитися ізольовано від пункту 12.3 цієї статті та пунктів 6, 7 частини другої статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які визначають умови реалізації такого повноваження.
Судом не встановлено, що Вараська міська рада на момент прийняття Наказу № 076 від 14.07.2026 припинила або тимчасово не здійснювала свої повноваження. Навпаки, матеріали справи свідчать про функціонування ради, проведення її пленарних засідань та прийняття нею рішень.
Визначальним у цій справі є також те, що на момент прийняття Наказу № 076 від 14.07.2026 існувало чинне рішення Вараської міської ради № 1543-РР-VIII від 14.07.2022, яким уже були встановлені ставки земельного податку та пільги з його сплати.
Абзацом другим підпункту 12.3.3 пункту 12.3 статті 12 ПК України прямо передбачено: якщо в рішенні органу місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків та/або зборів, а також податкових пільг з їх сплати не визначено строк його дії, таке рішення є чинним до прийняття нового рішення.
Рішення Вараської міської ради № 1543-РР-VIII від 14.07.2022 строку своєї дії не містить. Отже, воно не припинило дію із завершенням 2023, 2024, 2025 чи 2026 бюджетного року, а продовжувало діяти до прийняття нового рішення компетентним органом.
При цьому, відповідно до абзацу першого пункту 12.3 статті 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків і зборів та податкових пільг для застосування у наступному бюджетному періоді приймаються до 15 липня року, що передує такому бюджетному періоду. Таким чином, у разі необхідності зміни ставок з 01.01.2027 відповідне нове рішення мало бути прийняте до 15.07.2026.
Оскаржуваний наказ прийнятий 14.07.2026, тобто формально у межах календарного строку, передбаченого пунктом 12.3 статті 12 ПК України. Однак дотримання строку прийняття акта не породжує у суб`єкта компетенцію, якої він не має відповідно до закону.
Неприйняття позивачем до 15.07.2026 нового рішення про зміну ставок на 2027 рік не означало відсутності рішення ради з відповідних питань, оскільки чинність рішення № 1543-РР-VIII від 14.07.2022 продовжувалася в силу прямого припису підпункту 12.3.3 пункту 12.3 статті 12 ПК України.
При цьому, сам відповідач у пункті 4 Наказу № 076 від 14.07.2026 визначив, що рішення № 1543-РР-VIII від 14.07.2022 втратить чинність лише з 01.01.2027. Тим самим Вараська міська військова адміністрація фактично підтвердила існування чинного рішення ради на момент реалізації нею повноважень за пунктами 6 та 7 частини другої статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
За встановлених обставин, передбачена законом умова для набуття Вараською міською військовою адміністрацією повноваження на встановлення ставок земельного податку та пільг із його сплати була відсутня.
Суд відхиляє посилання відповідача на направлення виконавчим комітетом Вараської міської ради проєкту відповідного наказу, позаяк виконавчий комітет є виконавчим органом ради, тоді як установлення місцевих податків і зборів та надання пільг із їх сплати відповідно до пунктів 24, 28 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належать до виключних повноважень самої ради, що реалізуються на її пленарних засіданнях. Тому лист виконавчого комітету не є рішенням міської ради про передачу чи відмову від компетенції, і така виключна компетенція взагалі не може виникнути у іншого суб`єкта внаслідок листування між органами поза передбаченою законом процедурою. Надіслання проєкту могло бути формою взаємодії між органами, але не створювало у відповідача владного повноваження, відсутнього за законом.
Не впливають на цей висновок і доводи відповідача щодо зауважень органів Антимонопольного комітету України до рішення позивача № 1543-РР-VIII від 14.07.2022.
Матеріали справи не містять доказів того, що станом на 14.07.2026 рішення Вараської міської ради № 1543-РР-VIII від 14.07.2022 було скасоване, визнане нечинним чи таким, що втратило чинність у встановленому законом порядку. Саме встановлення уповноваженим органом можливих ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції не є тотожним припиненню дії нормативно-правового акта та не може підміняти встановлені законом способи припинення його чинності.
Суд також враховує посилання відповідача на постанову Верховного Суду у справі № 620/4737/23 щодо співвідношення повноважень органів місцевого самоврядування та військових адміністрацій.
Разом з тим, загальний висновок про можливість співіснування органів місцевого самоврядування і військових адміністрацій та здійснення військовими адміністраціями передбачених законом власних повноважень не спростовує необхідності дотримання конкретних умов, установлених пунктами 6, 7 частини другої статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та пунктом 12.3 статті 12 ПК України саме для сфери місцевого оподаткування.
Щодо доводів про підписання Наказу № 076 від 14.07.2026 ОСОБА_1 , то суд зазначає, що відповідач посилається на наказ від 01.07.2026 № 48/к про покладення на нього виконання обов`язків начальника військової адміністрації. Водночас навіть наявність у особи повноважень тимчасово виконувати функції начальника військової адміністрації не розширює матеріальної компетенції самої військової адміністрації. Особа, яка виконує обов`язки керівника, може реалізовувати лише ті повноваження, якими відповідний орган наділений законом.
Тому незалежно від оцінки внутрішніх підстав тимчасового виконання Володимиром Хоружим обов`язків начальника Вараської міської військової адміністрації, встановлена судом відсутність у самої Вараської МВА компетенції на прийняття Наказу № 076 від 14.07.2026, є достатньою та самостійною підставою для висновку про його протиправність.
Доводи позивача щодо попереднього не оприлюднення проєкту Наказу № 076 від 14.07.2026 також не є визначальними для вирішення спору. Частиною десятою статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачені спеціальні правила щодо застосування під час воєнного стану вимог законодавства про оприлюднення проєктів актів та державну регуляторну політику.
При цьому факт розміщення вже прийнятого Наказу № 076 від 14.07.2026 на офіційному вебсайті Вараської міської військової адміністрації сторонами фактично не заперечується. Тому суд не покладає висновок про протиправність спірного наказу на обставини його попереднього чи подальшого оприлюднення.
Визначальним є те, що відповідно до статті 19 Конституції України суб`єкт владних повноважень не може самостійно розширювати межі своєї компетенції. Наявність воєнного стану не скасовує принципу законності, а спеціальне законодавство саме визначає випадки та умови, за яких військова адміністрація перебирає на себе окремі повноваження органів місцевого самоврядування.
Отже на момент прийняття Наказу № 076 від 14.07.2026, Вараська міська рада продовжувала здійснювати свої повноваження, а її рішення № 1543-РР-VIII від 14.07.2022 щодо ставок та пільг із сплати земельного податку залишалося чинним. Тому передбачених законом підстав для реалізації Вараською міською військовою адміністрацією повноважень щодо встановлення нових ставок земельного податку та пільг із його сплати не існувало.
За наведених обставин наказ Вараської міської військової адміністрації № 076 від 14.07.2026 прийнято поза межами наданої відповідачу компетенції, а тому він не відповідає критерію, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 2 КАС України.
Щодо позовної вимоги стосовно встановлення наявності компетенції, суд зазначає наступне.
У цій справі між сторонами фактично виник компетенційний спір: Вараська міська рада стверджує про належність їй повноважень щодо встановлення місцевих податків, зборів і податкових пільг за умов продовження здійснення нею повноважень, тоді як Вараська міська військова адміністрація шляхом прийняття Наказу № 076 від 14.07.2026 реалізувала відповідне повноваження самостійно.
З системного аналізу статті 143 Конституції України, пунктів 24, 28 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункту 12.3 статті 12 ПК України та пунктів 6, 7 частини другої статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» суд доходить висновку, що за умови продовження Вараською міською радою здійснення своїх повноважень, компетенція щодо прийняття рішень про встановлення місцевих податків і зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів належить Вараській міській раді.
Така компетенція може перейти до військової адміністрації лише за наявності передбачених законом умов, зокрема у випадках, коли відповідна рада тимчасово не здійснює своїх повноважень та коли рішення ради з відповідного питання відсутнє.
Отже, вимога про встановлення наявності компетенції Вараської міської ради у спірних правовідносинах є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо способу захисту суд враховує, що позивач просить визнати спірний наказ протиправним та скасувати його.
Водночас частиною дев`ятою статті 264 КАС України передбачено, що суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним та нечинним повністю або в окремій частині, а відповідно до частини другої статті 265 КАС України такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Тому, враховуючи нормативно-правову природу Наказу № 076 від 14.07.2026, належним способом захисту є визнання його протиправним та нечинним, що відповідає змісту заявленої позовної вимоги та спеціальним наслідкам судового контролю за нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 265 КАС України резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним після набрання рішенням законної сили підлягає невідкладному оприлюдненню відповідачем у тому джерелі, в якому акт було офіційно оприлюднено.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
За наведених обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено правомірність своєї позиції з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, натомість доводи позивача є обґрунтованими, тому позовна заява підлягає до задоволення.
Щодо відшкодування судового збору.
Матеріалами справи стверджується, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 5324,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 29.07.2026 № 557.
Разом з тим Вараська міська рада є суб`єктом владних повноважень. За правилами частини другої статті 139 КАС України у разі задоволення позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно понесені ним витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Таких витрат у справі не встановлено, тому судовий збір розподілу не підлягає. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.
Визнати протиправним та нечинним наказ Вараської міської військової адміністрації Вараського району Рівненської області № 076 від 14.07.2026 «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку».
Встановити наявність у Вараської міської ради Вараського району Рівненської області компетенції на ухвалення рішень про встановлення місцевих податків і зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів у період дії воєнного стану за одночасного здійснення повноважень Вараською міською радою Вараського району Рівненської області та Вараською міською військовою адміністрацією Вараського району Рівненської області.
Зобов`язати Вараську міську військову адміністрацію Вараського району Рівненської області після набрання цим рішенням законної сили невідкладно оприлюднити його резолютивну частину на офіційному вебсайті, на якому було офіційно оприлюднено наказ № 076 від 14.07.2026 «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку».
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач - Вараська міська рада (майдан Незалежності, буд.1, м. Вараш,Вараський р-н, Рівненська обл., 34403, ЄДРПОУ/РНОКПП 35056612) 
Відповідач - Вараська міська військова адміністрація Вараського району Рівненської області (майдан Незалежності, 1, м. Вараш, Вараський р-н, Рівненська обл., 34403, ЄДРПОУ/РНОКПП 45356703) 
Повний текст рішення складений 15 вересня 2026 року.

Суддя       Т.О. Комшелюк