Справа № 279/3699/26
Номер рядка звіту 71
Провадження № 2/279/2572/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" липня 2026 р. 

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Невмержицької О.А., з секретарем Гонцовської Л.В., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник-адвокат Терещенко Інна Юріївна до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :  

Позивач, в інтересах якого діє представник-адвокат Терещенко І.Ю. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. 
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що з 10.07.2017 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2024 року (справа № 276/604/24) шлюб було розірвано. Від спільного сімейного життя у них є неповнолітній син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Починаючи з листопада 2019 року відповідач проживає окремо, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не має постійного місця проживання, за місцем реєстрації не проживає. Жодного з покладених законом на батьків обов`язків вона не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь- якої іншої участі у вихованні сина. Відповідач з дитиною не бачилась майже сім років, взагалі не виявляє інтересу до того, як виховується та утримується дитина. Всі питання щодо виховання сина вирішуються мною самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Весь цей час, відповідач життям сина не цікавилася, не телефонувала, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. На сьогоднішній день дитині 9 років, він навчається у 2 класі Коростенського міського ліцею №11, проте свою матір довгий час не бачив, а тому не відчуває до неї будь-яких родинних почуттів, тривалий час називав мамою свою бабусю ОСОБА_4 , яка допомагає йому виховувати сина. Відповідач, як мати, навчанням та успіхами сина ніколи не цікавилася, жодного разу не відвідувала школу, не була на батьківських зборах. На даний час, він проживає разом зі своєю мамою ОСОБА_4 . Його малолітній син ОСОБА_3 , 2017 року народження проживає разом з ними. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між мною та дитиною склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню сина, його повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дитині вчасно проводяться профілактичні щеплення та регулярні амбулаторні огляди, стан здоров`я сина задовільний. Нагляд за станом здоров`я сина з моменту його народження і по сьогодняшній день здійснює він або бабуся ОСОБА_4 . А тому, просить постановити рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Щомісячно стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки смт. Іршанськ, Володарсько-Волинського району, Житомирської області, не працюючої, останнє місце проживання якої: АДРЕСА_1 аліменти на користь - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 червня 2026 року до повноліття дитини. Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , понесені судові витрати у сумі 1331 грн. 20 коп.
Позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач в заяві до суду клопотала про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. 
Представник Органу опікти та піклування в заяві до суду клопотав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.
Дослідивши письмові матеріалси справи в їх укупності, суд приходить до наступного.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.
Під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від спільного проживання мають неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Володарсько-Волинського суду від 29.04.2024 року шлюб між ними розірвано. З листопалда 2019 року ОСОБА_2 проживає окремо, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не має постійного місця проживання. 
Відповідач вихованням, утриманням, забезпеченням сина не займається, практично самоосунулася від їх виховання, ухиляється від виконання цих обов`язків, не забезпечуючи належного догляду за дитиною. 
Позивач звернувся в орган опіки та піклування із заявою про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради №308 від 10.06.2026, вбачається, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом довгого часу, а саме, з 2019 року, проживає з батьком, ОСОБА_1 , та бабусею, ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно інформації Коростенського міського ліцею №11 про стан утримання, навчання та виховання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що мати дитини, ОСОБА_2 із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає; у вихованні дитини участі не бере. З класним керівником не зв`язок не виходила, на батьківські збори не з`являлася. ОСОБА_2 ухиляється від виконання цих обов`язків, не забезпечуючи належного догляду за дитиною. Вона не працює, зловживає спиртними напоями, веде асоціальний спосіб життя. Наразі невідоме її місце знаходження, бо веде бродячий спосіб життя. Її батько, ОСОБА_5 , повідомив, що донька за місцем реєстрації не проживає.
У відповідності до ст.164 СК України та враховуючи інтереси малолітніх мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76).
ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
Поведінка відповідача, яка не виховує дитину, не забезпечує її матеріально, не цікавиться її життям та здоров`ям, та яка, знаючи про наявність в суді позову про позбавлення її батьківських прав, в судове засідання не з`явилась, натомість подала до нотаріуса та суду заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, свідчить про її байдуже ставлення до дитини та про свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками.
Оцінивши усі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина, а тому відповідно до ст.164 ч.1 п.2 СК України її слід позбавити батьківських прав відносно нього.
Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Відповідно до вимог ст.ст.180,182 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року.
Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що відповідач повинен забезпечити рівень життя, необхідний і достатній для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, виходячи з встановленого прожиткового мінімуму, суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на утримання сина аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Судові витрати підлягають вирішенню відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4, 12, 19, 141, 206, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 164, 165,166, 169, 180, 183 СК України,

У Х В А Л И В : 
Позов задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку смт. Іршанськ, Володарсько-Волинського району, Житомирської області, відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки смт.Іршанськ, Володарсько-Волинського району, Житомирської області, не працюючої, останнє місце проживання якої: АДРЕСА_1 аліменти на користь - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.06.2026 року до повноліття дитини. 
Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , понесені судові витрати у сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп..
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано. 

Сторони:

Позивач – ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації/проживання:    АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації/проживання:    АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради, місце знаходження: Житомирська область, м.Коростень, вул.Грушевського, 22, ЄДРПОУ 35114862.

Суддя: Невмержицька О.А.