ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року	Львів	Справа № 380/17431/25 пров. № А/857/22652/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гінди О. М.	
 	Заверухи О. Б.	
розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2026 року з питань встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 380/17431/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
головуючий суддя першої інстанції Братичак У.В., місце ухвалення – м. Львів, дата складання повного тексту - 26.03.2026
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду. 
В обґрунтування поданої заяви зазначає, що відповідачем не виконується рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року у справі №380/17431/25, оскільки з 01.01.2025 відповідачем неправомірно застосовано понижуючі коефіцієнти, які продовжено з 01.03.2025. Повідомляє, що проіндексована пенсія мала б становити 26462,33 грн, однак суму до виплати становить 26206,17 грн. Також зауважує, що з 01.02.2026 повторно обмежено пенсію максимальним розміром у сумі 25950,00 грн.
Крім цього, позивач подав до суду заяву про постановлення окремої ухвали щодо відповідача у порядку ст. 249 КАС України, вважає, що відповідачем протиправно не виконується судове рішення.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25.03.2026 року відмовлено у задоволенні заяв позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, а також про постановлення окремої ухвали в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії. 
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що ухвалу винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповністю досліджено докази, що мають значення для справи. 
Суть доводів апелянта зводиться до того, що рішення суду першої інстанції набрало законної сили та є обов`язковим до виконання відповідно до норм Конституції України та КАС України.
Натомість відповідачем рішення суду у цій справ належним чином не виконується.
Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяви позивача про встановлення судового контролю а постановлення окремої ухвали.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, тому просить ухвалу залишити без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року у справі № 380/17431/25 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження з 01.03.2024 та з 01.03.2025 виплати пенсійного забезпечення ОСОБА_1 максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.03.2024, із урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та з 01.03.2025, із урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області сплачений судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп.
Вказане судове рішення 15.01.2026 набрало законної сили.
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року у справі № 380/17431/25 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провело перерахунок пенсії позивача з 01.03.2024 та з 01.03.2025 без обмеження пенсії максимальним розміром.
Станом на 01.03.2024 підсумок пенсії позивача з надбавками становив 24962,33 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 24962,33 грн та не обмежується максимальним розміром.
Станом на 01.03.2025 підсумок пенсії позивача з надбавками становив 26462,33 грн, який зменшено на коефіцієнт пониження відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про визначення порядку виплати пенсій у період воєнного стану» від 03.01.2025 №1 та пенсійна виплата становить 24987,03 грн, при цьому також не обмежується максимальним розміром.
Станом на 01.02.2026 підсумок пенсії позивача з надбавками становив 26462,33 грн, який понижено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 №1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період дії воєнного стану», оскільки постанова Кабінету Міністрів України «Про визначення порядку виплати пенсій у період воєнного стану» від 03.01.2025 №1 втратила чинність та пенсійна виплата становить 26206,17 грн, при цьому не обмежується максимальним розміром.
Загальна сума доплати за період з березня 2024 по січень 2026 становить 28902,11 грн.
Суд першої інстанції у задоволенні заяви відмовив з тих підстав, що судом не встановлено протиправності дій відповідача, вчинених на виконання судового рішення від 15 грудня 2025 року у справі № 380/17431/25, а також відсутні підстави для постановлення окремої ухвали відносно Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частинами другою, третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, відповідно до наведених вище норм остаточне рішення суду є обов`язковим для учасників справи.
Відповідно до ч. 1 - 6 ст. 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
У заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).
Якщо судове рішення набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.
Відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви.
За письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.
Перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду.
Заява, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд під час ухвалення рішення суду за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду, якщо суд допускає його негайне виконання.
Як уже зазначалось вище, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року у справі № 380/17431/25 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження з 01.03.2024 та з 01.03.2025 виплати пенсійного забезпечення ОСОБА_1 максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.03.2024, із урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та з 01.03.2025, із урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Судом встановлено, що 10.02.2026 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просив забезпечити виплату належної пенсії без обмеження її максимальним розміром відповідно до рішення у цій справі та надати розрахунки належного розміру пенсії.
У відповідь на зазначену заяву, ГУ ПФУ у Львівській області листом від 26.02.2026 №10245-9718/Г-03/8-1300/26 повідомило позивача про те, що після перерахунку на виконання рішення суду обчислений розмір пенсії з 01.01.2026 становить 26206,17 грн. Доплата пенсії, обчислена на виконання судового рішення за період з 01.03.2024 по 31.01.2026 становить 28902,11 грн.
Щодо виплати коштів, нарахованих на виконання рішення суду, то роз`яснено, що відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень» (чинна з 17.07.2025) видатки на виплату перерахованих пенсій за рішеннями суду, які набрали законної сили після набрання чинності цією постановою, здійснюються після введення в експлуатацію, доопрацьованої Пенсійним фондом України інформаційної системи для ведення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування. 
Як уже зазначалось вище, суд першої інстанції у задоволенні заяви відмовив з тих підстав, що судом не встановлено протиправності дій відповідача, вчинених на виконання судового рішення від 15 грудня 2025 року у справі № 380/17431/25.
Колегія суддів апеляційного суду вважає вказану позицію відповідача щодо обгартування підстав невиконання рішення суду неприйнятною та такою, суперечить основоположним принципам судочинства.
У Рішенні від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 Конституційний Суд України зауважив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.
У Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) від 02 червня 2016 року №1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, статтею 129-1, частиною другою якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Також Конституційний Суд України, узявши до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, дійшов висновку, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене рішення.
Таким чином, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, зокрема у формі зобов`язання боржника подати до суду відповідний звіт сприяє забезпеченню реалізації принципу виконуваності судового рішення (загальновідомо, що рішення суду не має значення, якщо воно не виконується), запобігає можливому зловживанню з боку боржника (наприклад, у формі уникнення оперативного та повного виконання рішення), гарантує дотримання законності (як у вимогах стягувача, так і у діях боржника), а також підвищує довіру громадян до суду та держави, в цілому.
Як судом зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 382 КАС України, в адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Отже, положення пункту 2 частини 1 статті 382 КАС України є імперативним, тобто не передбачають право суду діяти на власний розсуд, а прямо вказують, що зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення в адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних та соціальних виплат, допомог, пільг.
Встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України є однією з повноцінних форм забезпечення виконання судових рішень, яка встановлена з метою фактичного виконання судового рішення на користь позивача.
У контексті праворозуміння інституту судового контролю за виконанням рішення суду, суд повинен врахувати, що такий контроль передбачено з метою реалізації завдань адміністративного судочинства, тому суд повинен займати активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.
Крім цього, відповідач покликався на відсутність бюджетних фінансувань, однак не надав доказів вчинення Головним управлінням усіх можливих активних дій, направлених на виконання судового рішення у повному обсязі, а також доказів відсутності у відповідача відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів для погашення заборгованості з пенсійної виплати.
Таким чином, апеляційний суд встановив, що існують обґрунтовані підстави вважати, що судове рішення не виконано відповідачем належним чином.
За таких обставин відмова суду першої інстанції у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення є передчасною та необґрунтованою.
Отже, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.
Що стосується заяви позивача про постановлення окремої ухвали щодо відповідача у порядку ст. 249 КАС України, то з урахуванням висновків апеляційного суду про необхідність встановлення судового контролю у цій справі з метою встановлення виконання рішення суду, постановлення окремої ухвали є передчасним.
Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. (ч. 1 ст. 317 КАС України)
Таким чином, судом першої інстанції порушено норми процесуального права та невірно встановлено обставини у справі, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 317 КАС України.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2026 року з питань встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 380/17431/25 - скасувати.
Ухвалити постанову, якою заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контрою за виконанням судового рішення – задовольнити.
Установити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області строк для подання до Львівського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 року у справі №380/17431/25 терміном тридцять календарних днів з дня отримання даної постанови.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали в порядку ст. 249 КАС України – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	О. Б. Заверуха