ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2026 року
м. Київ
справа № 358/1014/24
провадження № 61-791св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд): головуючого - Крата В. І., суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач)
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Клапчук Федір Петрович,
на рішення Богуславського районного суду Київської області від 01 вересня 2025 року у складі судді Романенко К. С. та постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року у складі колегії суддів: Кашперської Т. П., Фінагеєва В. О., Яворського М. А.
у справі
за позовом  ОСОБА_1 (далі - позивач)
до
відповідачки ОСОБА_2  (далі - відповідачка)
про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами,
ухвалив постанову про таке:
I. Вступ
1. У червні 2024 рокупозивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. 
2. Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив, і його позицію підтримала апеляційна інстанція.
3. Позивач оскаржив судові рішення в касаційному порядку. Підставою касаційного оскарження вказав те, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, перелік яких наведений у касаційній скарзі.
4. Оскаржувані судові рішення переглядаються в межах, передбачених статтею 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), у зв`язку із чим Верховний Суд вирішує питання права, а не факту.
ІІ. Короткий зміст позовних вимог
5. Позов обґрунтований так:
-  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- після смерті ОСОБА_3 приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Вашека С. В. завів спадкову справу від 06 грудня 2023 року № 95/2023;
- померла ОСОБА_3 заповіт на випадок своєї смерті не складала;
- за життя ОСОБА_3 належало на праві власності 55/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (далі - житловий будинок);
- 13 липня 2022 року ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_4 договір довічного утримання, згідно з умовами якого ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_4 55/100 частин житлового будинку;
- заочним рішенням Богуславського районного суду Київської області від 10 січня 2023 року у справі № 358/902/22 договір довічного утримання був розірваний;
- отже, після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина, до складу якої увійшли 55/100 частин житлового будинку, які підлягають спадкуванню за законом;
- позивач є двоюрідним племінником померлої ОСОБА_3 та спадкоємцем за законом п`ятої черги, тому може успадкувати її майно;
- іншим спадкоємцем померлої ОСОБА_3 є відповідачка;
- для оформлення спадщини ОСОБА_3 позивач звернувся до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Вашеки С. В., який роз`яснив йому, що свідоцтво про право на спадщину як спадкоємцю п`ятої черги за законом видати неможливо, оскільки відсутні документи, які б підтверджували родинні відносини між ним і померлою.
6. Враховуючи викладене, позивач просив суд встановити факт родинних відносин між ним та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , а саме те, що вони є двоюрідним племінником та двоюрідною тіткою.
ІII. Короткий зміст судових рішень
7. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 01 вересня 2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року, у задоволенні позову відмовлено.
8. Відмовляючи у задоволенні позову, судпершої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з такого:
- позивач не надав суду належних та достовірних доказів, які можуть підтвердити те, що він та ОСОБА_3 є родичами (племінник та тітка);
- копія першої сторінки трудової книжки ОСОБА_3 , де її дошлюбне прізвище вказане як « ОСОБА_3 », не є належним доказом, оскільки ця копія сама по собі без взаємного зв`язку з іншими доказами в сукупності не підтверджує обставини, які підлягають доказуванню у цій справі;
- пояснення свідків, фактичне отримання позивачем лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_3 та допомоги на її поховання при відсутності доведеного факту родинних відносин беззаперечно не підтверджують кровний зв`язок між ними як між двоюрідним племінником та двоюрідною тіткою;
- позивач не довів те, що його батько ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (сестра його батька) мають походження від одних батьків, тому наступне споріднення позивача та спадкодавиці встановити неможливо;
- позивач не надав будь-яких доказів на підтвердження існування відповідачки та її родинного зв`язку із ОСОБА_3 і що вона у зв`язку з цим також претендувала або мала право претендувати на спадщину після смерті ОСОБА_3 .
ІV. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
9. У касаційній скарзі представник позивача - адвокат Клапчук Ф. П. просить судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
10. Касаційна скарга обґрунтована таким: 
- суди помилково вважали, що факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_3 встановити неможливо через те, що позивач не надав документальних підтверджень наявності родинних зв`язків;
- якби у позивача були документи, які безпосередньо підтверджують те, що він є двоюрідним племінником ОСОБА_3 (свідоцтва про народження, витяги з актів цивільного стану тощо), то він міг би в нотаріальному порядку оформити спадщину і не звертатися до суду;
- родинні зв`язки між позивачем та померлою ОСОБА_3 є віддаленими. Документи, які безпосередньо підтверджують родинні відносини між ними, є особистими документами інших осіб і не знаходяться у володінні позивача;
- суди надто формально підійшли до вирішення питання про встановлення факту родинних відносин, оскільки в силу специфіки такої категорії справ у позивача відсутній обов`язок доказування «поза всяким сумнівом»;
- показання свідків є належними та допустимими доказами, на підставі яких в сукупності з іншими доказами можливо встановити факт родинних відносин між фізичними особами;
- на підтвердження своїх вимог позивач, серед іншого, надав суду особисті документи померлої ОСОБА_3 , що опосередковано свідчать про наявність між ними родинних відносин;
- позивач, будучи двоюрідним племінником ОСОБА_3 , підтримував з нею зв`язок, допомагав, здійснив її поховання та отримав свідоцтво про її смерть. Це свідчить про те, що ОСОБА_3 не була чужою людиною для позивача. Оскільки будь-яких договірних зобов`язань перед нею позивач не мав, всі дії він робив виключно з власної ініціативи як для родички;
- в матеріалах справи міститься копія трудової книжки померлої ОСОБА_3 , в якій вказане її дівоче прізвище « ОСОБА_3 », що збігається із прізвищем позивача. Такі докази безпідставно були відхилені судами; 
- у матеріалах справи відсутня інформація, яка б свідчила про те, що позивач не є племінником померлої ОСОБА_3 ;
- відсутність окремих документів, зокрема, документів, які б підтверджували родинні відносини між померлою особою та її спадкоємцем, не нівелюють права спадкоємця на отримання спадщини;
- з урахуванням принципу «балансу вірогідностей» викладені у позовній заяві обставини є правдивими, а надані позивачем докази - достатніми для задоволення позову;
- крім відповідачки, яка не з`явилася до суду та місце перебування якої встановити неможливо, ніхто не претендує на спадщину ОСОБА_3 та відсутні особи, які б заперечувати проти прийняття позивачем такої спадщини;
- суди не врахували висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2022 року у справі №947/22756/19, від 25 жовтня 2023 року у справі № 902/567/21, від 15 січня 2025 року у справі № 205/4972/23.
V. Рух справи 
11. 16 січня 2026 року представник позивачазвернувся з касаційною скаргою.
12. Ухвалою від 09 лютого 2026 року касаційну скаргу залишено без руху, а ухвалою від 27 квітня 2026 року продовжено строк на усунення недоліків цієї скарги.
13. Ухвалою від 22 червня 2026 року поновлено строк на касаційне оскарження судових рішень та відкрито касаційне провадження.
14. 09 липня 2026 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
15. Ухвалою від 31 липня 2026 року справу призначено до судового розгляду.
16. Відповідачка не скористалася своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.
VІ. Встановлені судами обставини
17.  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 04 липня 2023 року Богуславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 277 (а. с. 11).
18. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина. 06 грудня 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Вашеки С. В. із заявою про прийняття спадщини, про що свідчать матеріали спадкової справи № 349 (а. с.115-124).
19. 15 січня 2024 року приватний нотаріус роз`яснив, що оскільки відсутні документи, які підтверджували родинні відносини між спадкодавцем ОСОБА_3 та спадкоємцем ОСОБА_1 , то свідоцтво про право на спадщину позивачу як спадкоємцю п`ятого ступеня споріднення на майно померлої видати неможливо (а. с. 26).
VІI. Позиція Верховного Суду
20. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (див. пункт 4), Верховний Суд зазначає таке. 
21. У цій справі позивач, звертаючись до суду з позовом, просив встановити факт родинних відносин між ним та померлою ОСОБА_3 (див. пункт 6).
22. Обґрунтував тим, що це необхідно йому для реалізації спадкових прав з огляду на неможливість їх оформити внаслідок відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину. Підставою для відмови позивачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом зазначена відсутність доказів родинних відносин спадкодавця із спадкоємцем (див. пункт 5).
23. Відповідачем у справі позивач визначив ОСОБА_2 .
24. Верховний Суд звертає увагу на те, що згідно зі статтями 1216 та 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
25. За правилами статті 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
26. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
27. Відповідно до статті 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
28. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (див. постанову Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 304/1648/14-ц).
29. Верховний Суд раніше звертав увагу на те, що у справі за позовом спадкоємця, який прийняв спадщину, про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем, належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування (див. постанову Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 554/356/21).
30. Далі цей суд наголошує, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК).
31. Згідно із частинами першою та другою статті 51 ЦПК суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
32. За змістом наведеної норми процесуального права (див. пункт 31) з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому (див. постанову Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 318/74/20-ц).
33. Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 300/808/19, від 07 грудня 2023 року у справі № 363/2300/20, від 13 грудня 2023 року у справі № 753/8710/21).
34. Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі № 947/6589/21).
35. У цій справі позивач, звертаючись до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин між ним та померлою ОСОБА_3 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті останньої, відповідачем у справі зазначив ОСОБА_2 .
36. У спірних правовідносинах суди не встановили коло спадкоємців померлої та осіб, які прийняли спадщину після останньої, що впливає на правильність визначення відповідачів у справі (див. пункт 29).
37. Судами не перевірено, чи відповідачка ОСОБА_2 прийняла спадщину.
38. Як вбачається з матеріалів цієї справи, позивач вже звертався до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між ним і ОСОБА_3 в порядку окремого провадження. Богуславський районний суд Київської області, встановивши, що ОСОБА_3 мала доньку та двох онуків, дійшов висновку про наявність спору про право, у зв`язку з чим постановив ухвалу від 11 червня 2024 року у справі № 358/395/24 про залишення заяви позивача без розгляду (а. с. 27).
39. Разом з тим, суди не встановили цих осіб та не перевірили, чи прийняли вони спадщину після смерті ОСОБА_3 .
40. Крім того, суди не врахували, що відповідно до довідки (а. с. 89), виданої виконавчим комітетом Богуславської міської ради, за адресою, яка є останнім місцем реєстрації і проживання ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), зареєстрована також ОСОБА_7 . Суди належним чином не встановили відомостей про цю особу та не перевірили, чи може вона бути спадкоємицею померлої ОСОБА_3 .
41. Відомості про коло спадкоємців підлягають обов`язковому встановленню судом при вирішенні справи такої категорії. Від встановлення цих обставин залежить визначення належного складу відповідачів, які мають бути залучені до участі у справі.
42. Лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд може вирішувати питання про обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог, а без залучення всіх належних відповідачів позовні вимоги судом не можуть бути вирішені.
43. Суд касаційної інстанції не має процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК.
44. За таких обставин висновок судів про необґрунтованість позовних вимог є передчасним.
45. Тому судові рішення слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.
VІIІ. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
46. За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права.
47. З урахуванням того, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення, судами не встановлені, оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам ЦПК щодо законності й обґрунтованості. У зв`язку із чим їх слід скасувати та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, що відповідає змісту статті 411 ЦПК.
48. Оскільки Верховний Суд направляє справу на новий розгляд до суду першої інстанції, відповідно до статті 141 ЦПК розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Із цих підстав,
керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Клапчук Федір Петрович, задовольнити частково.
2. Рішення Богуславського районного суду Київської області від 01 вересня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.
3. З моменту ухвалення постанови судом касаційної інстанції рішення Богуславського районного суду Київської області від 01 вересня 2025 року та постанова Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року втрачають законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: | В. І. Крат Д. А. Гудима І. О. Дундар Є. В. Краснощоков П. І. Пархоменко | |