ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 187/1262/26
2/0187/745/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2026 р. 
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караул О.А., за участю секретаря судового засідання Джунь І.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
23.06.2026 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.04.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 683668580 на суму 10 000,00 грн.
Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора YSSX-2374.
28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01.
Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу № 28/1118-01 підписали Реєстр прав вимоги № 287 від 04.06.2024, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
28.05.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір
факторингу № 28/0525-01.
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу № 28/0525-01 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 28.05.2025 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
16.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 16/07/25-Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до Реєстру Боржників № 1 від 16.07.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 141 060,00 грн.
Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить – 141 060,00 грн, яка складається з: 27 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 100 560,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 13 500,00 грн – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Позивач звертає увагу суду на те, що вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у межах даного позову не заявляються, у зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог до стягнення становить 127 560,00 грн.
За наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованість за Кредитним договором № 683668580 від 01.04.2024 у розмірі 127 560,00 грн., судовий збір у розмірі 2662,40 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.
Ухвалою суду від 01.07.2026 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» докази по справі. Витребувана інформація надійшла до суду 28.07.2026 р.
На офіційну адресу відповідача, тобто на зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі. 
Згідно наявного поштового повідомлення ухвала суду не була вручена відповідачу у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. 
Суд зазначає, що декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, зокрема з метою створення умов для реалізації прав особи, ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою (ч.1 ст. 3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»).
Згідно п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270) слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою.
Водночас до повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Враховуючи, що судом вчинено всі необхідні та достатні дії для повідомлення відповідача про судовий розгляд даної справи, наявні підстави вважати, що відповідач вважається таким, що повідомлений про судовий розгляд належним чином.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.
Завданнями цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя (ч. 1 ст. 5 ЦПК України), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Приписами статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 01.04.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем укладено договір кредитної лінії № 683668580, копія якого міститься у матеріалах справи. За умовами договору сторони погодили істотні умови: кредитний ліміт (загальний розмір кредиту) – 27 000,00 грн (п. 2.1); перший транш – 12 000,00 грн (п. 2.3); дисконтний період кредитування – 30 днів; строк дії договору – 5 років, кінцева дата повернення кредиту – 01.05.2029 (п. 7.3); базова процентна ставка – 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування, що становить 912,50 % річних (п. 8.3); реквізити платіжної картки для зарахування кредиту – 4149-62ХХ-ХХХХ-6006 (п. 5.1). Договір укладено у формі електронного документа та підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, реквізити якого зафіксовано в договорі (ідентифікатор для підписання договору відправлено 01.04.2024 об 11:08:42, введено об 11:09:48).
Невід`ємною частиною договору є паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ», підписаний кваліфікованим електронним підписом директора кредитодавця та електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника, в якому зазначено всі істотні умови кредитування, зокрема реальну річну процентну ставку – 90 465,53 %. Укладенню договору передувало подання відповідачем заявки на отримання коштів у кредит, у якій зазначено персональні дані відповідача (прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, паспортні дані, номер телефону, адресу) та реквізити тієї ж платіжної картки для зарахування кредиту.
Порядок укладення електронного договору та надання коштів урегульовано Правилами надання грошових коштів у позику, а також Порядком (алгоритмом) дій споживача та Порядком (алгоритмом) дій первісного кредитора в інформаційно-телекомунікаційній системі, копії яких долучено до справи. Зазначені документи разом із довідкою щодо дій позичальника підтверджують здійснення відповідачем реєстрації в системі кредитодавця, ідентифікації та верифікації, ознайомлення з умовами договору й паспортом кредиту та підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
На підтвердження надання відповідачу кредитних коштів до матеріалів справи долучено платіжні доручення від 01.04.2024, згідно з якими ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» через АТ «Райффайзен Банк» перерахувало на платіжну картку відповідача № 4149-62ХХ-ХХХХ-6006 кошти трьома платежами – 12 000,00 грн, 5 000,00 грн та 10 000,00 грн, а всього 27 000,00 грн, із призначенням платежу «переказ коштів згідно договору № 683668580 від 01.04.2024».
На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідь, згідно з якою на ім`я відповідача ОСОБА_1 емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 , на яку 01.04.2024 зараховано кошти у сумі 10 000,00 грн, 5 000,00 грн та 12 000,00 грн, а всього 27 000,00 грн. До відповіді долучено виписку по рахунку відповідача за період 01.04.2024–06.04.2024, яка підтверджує факт зарахування зазначених коштів. У такий спосіб факт надання відповідачу кредитних коштів у сумі 27 000,00 грн підтверджений незалежним джерелом – банком-емітентом платіжної картки, на яку перераховувався кредит.
Судом встановлено, що право вимоги за кредитним договором № 683668580 від 01.04.2024 перейшло до позивача внаслідок послідовного укладення трьох договорів факторингу.
28.11.2018 між первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до п. 1.3 цього договору право вимоги означає весь обсяг прав грошових вимог клієнта за кредитним договором (наявних та майбутніх), зокрема прав грошових вимог до боржника; згідно з п. 4.1 наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання реєстру прав вимоги, а майбутнє право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує; за п. 5.3.3 фактор має право розпоряджатися правом вимоги на власний розсуд, у тому числі відступати його на користь третіх осіб. На виконання цього договору сторони підписали Реєстр прав вимоги № 287 від 04.06.2024, за яким від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. На підтвердження цих обставин до справи долучено витяг з Реєстру прав вимоги № 287 від 04.06.2024, а також акт звірки взаємних розрахунків і протокол узгодження предмету факторингової операції.
28.05.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 28/0525-01, за умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язалося відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах, а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» — прийняти їх та передати кошти в розпорядження клієнта. На виконання цього договору сторони підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 28.05.2025, за яким право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором відступлено ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС». До справи долучено витяг з Реєстру прав вимоги № 1 від 28.05.2025 та платіжну інструкцію на підтвердження фінансування.
16.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем — ТОВ «ФК «ЕЙС» — укладено договір факторингу № 16/07/25-Е. Згідно з п. 1.2 цього договору перехід прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого позивач стає кредитором стосовно боржників та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 16.07.2025 до позивача перейшло право вимоги до відповідача; факт переходу підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників. До справи долучено витяг з реєстру боржників, акт прийому-передачі реєстру боржників та платіжну інструкцію на підтвердження фінансування.
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», проценти за користування кредитом нараховувалися за базовою ставкою 2,50 % в день (912,50 % річних) починаючи з 01.04.2024 та станом на 28.08.2024 склали 100 560,00 грн; заборгованість за тілом кредиту становить 27 000,00 грн. Тіло кредиту відповідачем не повернуто, докази погашення заборгованості у матеріалах справи відсутні.
Надаючи оцінку зібраним доказам, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних) і він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. ч. 3, 4, 6, 12 ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції (оферти) та її прийняття (акцепту); електронний договір, підписаний одноразовим ідентифікатором, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Моментом підписання електронного правочину є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватися належним чином (ч. 1 ст. 526 ЦК України); порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов (ст. 610 ЦК України); боржник вважається таким, що прострочив, якщо не виконав зобов`язання у строк (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Матеріали справи вказують на те, що відповідач уклав договір в електронній формі з використанням інформаційно-комунікаційної системи товариства, був належним чином ознайомлений з його умовами, здійснив ідентифікацію та підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Факт надання відповідачу кредитних коштів у сумі 27 000,00 грн доведений належними та допустимими доказами, зокрема платіжними дорученнями, витребуваною судом відповіддю банку-емітента та випискою по рахунку відповідача. Відповідачем існування заборгованості не спростовано, власного розрахунку суду не надано.
Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу. За ст. 1077 ЦК України за договором факторингу клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника, а згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога); майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника, і додаткове оформлення відступлення в цьому разі не вимагається.
Та обставина, що договір факторингу № 28/1118-01 укладено 28.11.2018, тобто до укладення кредитного договору, не ставить під сумнів відступлення права вимоги, оскільки умови договору факторингу передбачали передачу як наявних, так і майбутніх вимог, а право вимоги за кредитним договором переходило до фактора саме з дати підписання відповідного реєстру прав вимоги, тобто вже після укладення кредитного договору. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину; постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010). Зазначені договори факторингу у встановленому законом порядку недійсними не визнавалися.
Суд встановив, що право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача у складі наведеного ланцюга відступлень, а тому позивач є належним кредитором відповідача.
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 27 000,00 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.
Водночас суд не погоджується із заявленим розміром заборгованості за процентами з огляду на наступне.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, якщо інше не встановлено договором, тобто в межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 зазначено, що в межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими коштами протягом узгодженого строку, так і випадки, коли боржник користується коштами поза межами строку кредитування неправомірно.
За умовами укладеного договору кредит надано зі строком дисконтного періоду кредитування 30 днів від дати отримання кредиту, тобто до 01.05.2024. Строк дисконтного періоду міг бути продовжений позичальником шляхом сплати протягом цього періоду нарахованих процентів. Разом з тим, згідно з наданим розрахунком заборгованості (розділ «Оплати») жодних платежів за договором відповідач не здійснював, а отже, дисконтний період кредитування не продовжувався. З огляду на викладене суд вважає, що строк кредитування за договором № 683668580 від 01.04.2024 сплив 01.05.2024.
Проте, згідно з наданим позивачем розрахунком, проценти за користування кредитом нараховувалися відповідачу за базовою ставкою 2,50 % в день (912,50 % річних) і після 01.05.2024 – по 28.08.2024. Оскільки після спливу строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припинилося, суд відхиляє посилання позивача на доведеність заборгованості за процентами в заявленому розмірі; нарахування процентів поза межами дії договору суперечить вимогам закону.
Таким чином, стягненню підлягають проценти за користування кредитом, нараховані в межах строку кредитування — за 30 днів дисконтного періоду (з 01.04.2024 по 01.05.2024), що за базовою процентною ставкою становить 20 250,00 грн (27 000,00 грн ? 2,50 % ? 30 днів). У частині стягнення процентів у розмірі 80 310,00 грн, нарахованих поза межами строку кредитування, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 47 250,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту – 27 000,00 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом – 20 250,00 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги задоволено частково – на суму 47 250,00 грн із заявлених 127 560,00 грн, що становить 37,04 % (47 250,00 грн ? 100 / 127 560,00 грн). З огляду на наведене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеній частині позовних вимог у розмірі 986,15 грн (2 662,40 грн ? 37,04 %).
При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить із того, що за ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір таких витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на їх виконання, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. Заявник має право на відшкодування витрат лише за умови, що вони є фактичними, необхідними та розумними за розміром (рішення Європейського суду з прав людини у справах «East/West Alliance Limited» проти України, «Лавентс проти Латвії»).
Позивачем заявлено до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. Ураховуючи, що ця справа є типовою та юридично не складною, підготовка позову не потребує значного часу, а справа розглянута в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, суд, керуючись критеріями співмірності та розумності, доходить висновку про наявність підстав для визначення розміру витрат на правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн, які підлягають стягненню пропорційно задоволеній частині позовних вимог у розмірі 1 111,20 грн (3 000,00 грн ? 37,04 %).
Керуючись ст.ст. 512, 514, 526, 527, 530, 610, 611, 625, 638, 639, 652, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст.ст. 2,5,10-13,18,141,258-259,263-265, 273 ЦПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 683668580 від 01.04.2024 у розмірі 47 250 (сорок сім тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок, що складається із заборгованості за тілом кредиту – 27 000 (двадцять сім тисяч) гривень 00 копійок та заборгованості за процентами за користування кредитом – 20 250 (двадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок.
У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судовий збір у розмірі 986 (дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 15 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 111 (одна тисяча сто одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місце знаходження: м. Київ, вулиця Юрія Поправки, буд. 6, каб, 13, ЄРДПОУ 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О.А. Караул