ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 677/1723/24
Провадження № 22-ц/820/1296/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Гринчука Р. С., П`єнти І. В.,
секретар судового засідання Заворотна А. В.,
за участю представників відповідачів 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області та Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 березня 2026 року (суддя Шовкун В. О, повне судове рішення складено 16 березня 2026 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд 

у с т а н о в и в :
18 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що неефективність та надмірна тривалість досудового розслідування кримінального провадження № 12020245170000054, внаслідок чого винну особу не притягнуто до кримінальної відповідальності, призвели до того, що він втратив віру у законність та справедливість. 07.09.2020 він подав до Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області заяву про вчинення кримінального правопорушення. 18.09.2020 відомості про вчинене кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №12020245170000054, яке триває по теперішній час. Неодноразово надані прокурором письмові вказівки дізнавачам у кримінальному провадженні не виконувалися. Службові особи відділу поліції неодноразово намагалися безпідставно закрити кримінальне провадження. Він змушений був оскаржувати до суду їх незаконні дії та бездіяльність. Наведені дії (бездіяльність) призвели до моральних страждань, розчарування та відчуття несправедливості, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин. 
Тому позивач просив стягнути з Державного бюджету України на відшкодування моральної шкоди 450000 грн. 
Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 березня 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1043,40 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Судові витрати по оплаті судового збору віднесено на рахунок держави.
Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з Державного бюджету України 1043,40 грн витрат на правничу допомогу, в апеляційній скарзі просить його скасувати в цій частині. Суд всупереч вимогам статті 137 ЦПК України не здійснив розподіл судових витрат між сторонами, а стягнув з Державного бюджету України. Таке судове рішення про стягнення коштів без встановлених бюджетних призначень законом про державний бюджет України на відповідний рік не може бути виконано.
Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на незаконність судового рішення. Окрім власних тверджень про надмірну тривалість досудового розслідування та спричинення душевних страждань позивач не надав будь-яких доказів заподіяння йому моральної шкоди, її розміру та наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) ГУНП в Хмельницькій області і моральною шкодою. ОСОБА_1 не з`являвся до органів, які проводять досудове розслідування і тим самим перешкоджав проведенню повного, ефективного розслідування кримінального провадження. Правові підстави для задоволення позову відсутні.
У відзивах на апеляційні скарги ОСОБА_1 просить залишити апеляційні скарги без задоволення, посилаючись на необгрунтованість їх доводів. 
У засіданні апеляційного суду представники відповідачів апеляційні скарги підтримали. 
Позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно установив, що 07.09.2020 ОСОБА_1 подав до Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області заяву про вчинення кримінального правопорушення, в якій просив: прийняти заяву про кримінальне правопорушення за ст 296 КК України; внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань; невідкладно розпочати досудове розслідування у формі попереднього слідства, з підстави вчинення правопорушення, яке має ознаки складу злочину, передбаченого ст 296 КК України; у разі, якщо під час досудового розслідування буде встановлено інші злочини, вчинені особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, або іншою особою, якщо вони пов`язані із злочинами, вчиненими особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, вирішити питання щодо притягнення винних осіб до відповідальності, встановленої чинним законодавством України; повідомити письмово, у встановленому законом порядку і строки, про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування.
У поданій заяві зазначено, що 16.07.2020 приблизно о 16 год водій автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, здійснив заїзд на сходи магазину «Банк Пива», який знаходиться на першому поверсі житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 11.09.2020 у справі № 677/1210/20 скаргу ОСОБА_1 щодо бездіяльності уповноважених службових осіб Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, яке містить його заява про вчинене кримінальне правопорушення від 07.09.2020 до ЄРДР, задоволено.
Зобов`язано уповноважену особу Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, обставини якого викладені у заяві ОСОБА_1 від 07.09.2020, про що повідомити заявника та розпочати досудове розслідування.
18.09.2020 відомості про вчинене кримінальне правопорушення, які містить заява ОСОБА_1 , були внесені до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 12020245170000054.
Постановою начальника сектора дізнання Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 26.09.2020 кримінальне провадження № 12020245170000054 було закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.
Постановою прокурора Старокостянтинівської місцевої прокуратури від 30.09.2020 постанову про закриття кримінального провадження скасовано, матеріали досудового розслідування № 12020245170000054 направлено начальнику сектору дізнання Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області для подальшого досудового розслідування. Також прокурором надіслано письмові вказівки від 30.09.2020 по кримінальному провадженню з метою всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування.
Постановою інспектора сектора дізнання Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 31.12.2020 кримінальне провадження № 12020245170000054 закрито.
Вказана постанова скасована ухвалою слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 01.02.2021 у справі № 677/115/21 за скаргою ОСОБА_1 .
Позивач направив на адресу Хмельницької окружної прокуратури клопотання від 23.03.2021, в якому просив, зокрема, виявити особу, яка не виконала вказівку прокурора від 30.09.2020, скласти протокол про адміністративне правопорушення.
Листом прокурора від 26.03.2021 ОСОБА_1 повідомлено, що прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності, лист направлено для проведення перевірки належності виконання дізнавачами вимог КПК України.
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.04.2021 у справі № 686/8193/21 частково задоволено клопотання ОСОБА_1 та зобов`язано дізнавача, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 12020245170000054 до 24.05.2021 включно вжити заходів щодо проведення слідчих дій у відповідності до задоволених клопотань потерпілого ОСОБА_1 від 11.02.2021 (провести одночасний допит свідка ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_1 , провести допит ОСОБА_3 , провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин події хуліганства, вчиненого водієм автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 , за участю ОСОБА_3 , який ствердив, що на момент події саме він керував вказаним автомобілем, та очевидця події ОСОБА_2 ).
Листом Хмельницької обласної прокуратури від 16.09.2021 № 09/1/1-225-21 повідомлено ОСОБА_1 , що його звернення до народного депутата України ОСОБА_4 розглянуто, стан досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 12020245170000054 заслухано 13.09.2021 на оперативній нараді в заступника керівника прокуратури.
ОСОБА_1 направлялися до органу дізнання ХРУП ГУНП в Хмельницькій області клопотання від 06.10.2021, 19.10.2021, 16.02.2022, про впізнання та проведення судової портретної експертизи.
Дізнавачем прийнято рішення про відмову у задоволенні цих клопотань, однак такі постанови за скаргами ОСОБА_1 були скасовані ухвалами Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.11.2021 у справі № 686/8193/21, від 26.04.2022 у справі № 686/8193/21.
Син позивача ОСОБА_5 надіслав до Хмельницької окружної прокуратури клопотання від 14.04.2022 про надання прокурором письмової вказівки щодо впізнання та проведення судової портретної експертизи. Листом прокурора окружної прокуратури від 25.04.2022 клопотання ОСОБА_5 направлено для розгляду та вирішення по суті сектору дізнання Хмельницького районного управління поліції ГУ НП в Хмельницькій області. Про результати розгляду звернення вказано повідомити автора у визначений законом строк.
У листі сектора дізнання Хмельницького районного управління поліції ГУ НП в Хмельницькій області від 02.05.2022 вказано про розгляд клопотання від 14.04.2022 та зазначено, що надання прокурором вказівки дізнавачу щодо матеріалів кримінального провадження не відноситься до повноважень дізнавача органів Національної поліції України. Також вказано, що рішення про проведення судово-портретної експертизи та пред`явлення особи для впізнання приймалося раніше. Також зазначено про зміну процесуального статусу особи у кримінальному провадженні (на заявника).
18.10.2021 ОСОБА_1 повідомив керівника групи прокурорів, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 12020245170000054, що компакт-диск з фото і відео доказами події кримінального правопорушення, на якому зафіксовано як особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, так і очевидця події ОСОБА_2 , який ним додано до заяви про вчинення кримінального правопорушення від 07.09.2020, у матеріалах кримінального провадження № 12020245170000054 відсутній.
У письмовому повідомленні прокурора від 22.10.2021 вказано, що за клопотанням ОСОБА_1 , до матеріалів кримінального провадження прокурором долучено компакт-диск.
Листом Хмельницької обласної прокуратури від 06.03.2022 у відповідь на звернення до народного депутата України ОСОБА_4 ОСОБА_1 повідомлено про те, що у кримінальних провадженнях № 12020245170000054 та № 62021240010000084 проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на всебічне, повне та неупереджене дослідження вчинення кримінальних правопорушень та прийняття відповідних процесуальних рішень у розумні строки.
Листом відділу дізнання ГУ Національної поліції в Хмельницькій області від 13.07.2022 повідомлено про розгляд скарги ОСОБА_1 щодо неналежного проведення досудового розслідування в окремому кримінальному провадженні. За результатами проведення службового розслідування, дисциплінарною комісією прийнято рішення у відповідності до Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України». Крім того, у відділі дізнання ГУНП в Хмельницькій області сектору дізнання Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області з метою активізації та організації належного досудового розслідування кримінального провадження надано письмові вказівки та встановлено термін їх виконання.
12.07.2022 ОСОБА_1 подав до ТУ ДБР у м. Хмельницькому заяву про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст 364, ч. 1 ст 365, ч. 1 ст 366 КК України, в якій виклав обставини вчинення відповідальними працівниками поліції кримінальних правопорушень під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 12020245170000054.
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.09.2022 у справі № 686/15452/22 зобов`язано уповноважених службових осіб територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, у відповідності до ст 214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення згідно із заявою ОСОБА_1 від 12.07.2022.
07.09.2022 першим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Хмельницькому відкрито кримінальне провадження № 62022240010000233 за ч. 1 ст 367 КК України.
Постановою дізнавача сектору дізнання ХРУП ГУНП в Хмельницькій області від 16.08.2022 закрито кримінальне провадження №12020245170000054 від 18.09.2020, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 296 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 06.06.2023 у справі № 686/8193/21 закрито провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову дізнавача сектору дізнання ХРУП ГУНП в Хмельницькій області від 16.08.2022, оскільки постановою керівника Хмельницької окружної прокуратури Висоцького Ю.М. від 26.10.2022 постанова дізнавача про закриття кримінального провадження скасована.
Постановою тимчасово виконуючого обов`язки начальника СД ВнП № 4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 16.08.2023 кримінальне провадження № 12020245170000054 від 18.09.2020 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 296 КК України.
Ухвалою слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 29.09.2023 у справі № 677/1210/20 за скаргою ОСОБА_1 постанову Т.В.О. начальника СД ВнП № 4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 16.08.2023 про закриття кримінального провадження № 12020245170000054 скасовано.
Постановою дізнавача сектору дізнання ХРУП ГУНП в Хмельницькій області від 30.03.2022 було змінено процесуальний статус ОСОБА_1 із потерпілого на заявника.
Ухвалою слідчого судді від 22.04.2022 у справі № 686/8193/21 відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову дізнавача від 30.03.2022, оскільки ч. 1 ст 303 КПК України не передбачено порядок оскарження рішення про зміну процесуального статусу особи.
У подальшому ОСОБА_1 звернувся до Хмельницької окружної прокуратури із заявою від 12.05.2023 про залучення його до кримінального провадження № 12020245170000054 як потерпілого.
Листом першого заступника окружної прокуратури від 15.05.2023 ОСОБА_1 повідомлено, що його клопотання направлено для розгляду та вирішення по суті дізнавачу СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи та судовими рішеннями у справах № 677/1874/24 та № 677/1555/24.
Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що шкода, завдана фізичній особі незаконними рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень чи посадової або службової особи органу державної влади відшкодовується державою незалежно від вини. 
Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.
Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно з положеннями частини 1, 3, 5 та пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Так, відповідно до частини 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Частиною 1 статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Звертаючись до суду з позовом, позивач обґрунтовував свої вимоги неефективністю та надмірною тривалістю здійснення кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за його заявою, внаслідок чого винна особа не притягнута до кримінальної відповідальності.
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За змістом частин 1, 2 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Положення КПК України покладають на державу в особі органу досудового розслідування обов`язок вжиття усіх необхідних заходів для захисту особи від кримінального правопорушення, що також по суті є позитивним зобов`язанням держави, яке має дві складові, а саме запровадження відповідної нормативно-правової бази і вжиття ефективних практичних заходів.
В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).
У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дії чи бездіяльності органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень чи їх посадових осіб ця шкода відшкодовується незалежно від вини органу чи посадової особи.
Установлено, що 18 вересня 2020 року розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 12020245170000054.
У вказаному кримінальному провадженні позивачем неодноразово подавалися скарги на рішення та бездіяльність слідчого (дізнавача), як до органів прокуратури, так і до суду.
Розслідування кримінального провадження, розпочатого 18 вересня 2020 року, на дату звернення до суду позивача з позовною заявою 18 жовтня 2024 році, становить 4 роки.
Факт бездіяльності посадових осіб, пов`язаних з невиконанням своїх обов`язків, непроведення комплексу дій, передбачених КПК України, підтверджується скаргами ОСОБА_1 і результатами розгляду таких скарг, зокрема скасуванням процесуальних постанов дізнавача в межах кримінального провадження судовими рішеннями слідчого судді.
Позивач вказував на відсутність належного розслідування кримінального провадження, яке не призвело до встановлення винних осіб; мотивував, чому вважає тривалість досудового розслідування надмірною; зазначив, які процесуальні дії не вживаються та/або які заходи не проведено органом досудового розслідування, що впливає на тривалість та можливість завершення досудового розслідування.
Внаслідок надмірної тривалості досудового розслідування у кримінальному провадженні, порушення вимог процесуального закону щодо повного та неупередженого розслідування вчиненого правопорушення, невжиття належних заходів для притягнення винних осіб до відповідальності ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, оскільки він переніс душевні страждання, зумовлені тривалою невизначеністю спірних правовідносин, вживав додаткових зусиль для захисту порушеного права.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу.
При визначенні розміру моральної шкоди суд врахував характер заподіяння шкоди, характер та об`єм оральних страждань ОСОБА_1 , вимоги розумності і справедливості.
Визначений судом розмір морального відшкодування 10000 грн, на думку апеляційного суду, є належною компенсацією завданої позивачу моральної шкоди, що сприятиме відновленню порушених прав останнього.
Тому не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ГУ Національної поліції в Хмельницькій області про наявність правових підстав для відмови в позові та слушними є аргументи, зазначені у відзиві на апеляційну скаргу.
Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги ГУ Державної казначейської служби України щодо незаконного стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу з таких підстав.
За змістом частини 2 статті 2 ЦК України одним із учасників цивільних відносин є держава Україна. 
Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина 1 статті 167 ЦК України). 
Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). 
Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (див. пункт 6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, пункт 33 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц).
Органи державної влади, зокрема органи досудового розслідування, є частиною апарату держави, виконують виключно її завдання та функції, представляють державу у правовідносинах, для участі в яких наділені відповідними повноваженнями та належними державі матеріальними засобами, зокрема і коштами.
Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. Тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номер чи вид рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача у разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16).
Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 569/12383/17, від 08 вересня 2021 року у справі № 751/7182/19, від 11 жовтня 2023 року у справі № 201/1611/22, від 18 жовтня 2023 року у справі № 705/4489/20.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з Державного бюджету України судових витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких визначено пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до норм ЦПК України. 
Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.
У відзивах на апеляційні скарги позивач просить відшкодувати витрати на правничу допомогу в апеляційному суді.
Установлено, що професійну правничу допомогу ОСОБА_1 надавав адвокат Лилик В. В. на підставі договору про надання правової допомоги від 07 жовтня 2024 року.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: детальні описи виконуваних робіт від 01.05.2026 за підготовку та складання відзивів на апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на суму 6000 грн та Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області на суму 4000 грн, а також акти виконаних робіт від 01.05.2026.
Клієнт підтверджує, що робота виконана адвокатом повністю відповідає вимогам адвоката, зауважень та претензій у клієнта до адвоката по якості, обсягу та/або вартості немає (пункт 3 Актів).
На підставі частин 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням практики ЄСПЛ при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З огляду на викладене апеляційний суд з урахуванням складності справи, значення справи для сторін, виконаної адвокатом роботи, наведених вище норм права, обґрунтованості витрат з урахуванням критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, відсутності клопотання відповідачів про їх неспівмірність та часткового задоволення позову (2,2%), вважає, що стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 підлягають витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 220 грн.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області та Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області залишити без задоволення.
Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 березня 2026 року залишити без змін.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 220 грн (двісті двадцять грн).
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 серпня 2026 року.

Суддя-доповідач        О. І. Талалай

Судді  Р. С. Гринчук

І. В. П`єнта