Справа № 420/12838/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року Одеський окружний адміністративний суд
у складі головуючого судді - Завальнюка І.В.,
при секретарі – Гоменюк Р.О.,
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОРЕСУРС» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500500/2026/000140/2 від 24.04.2026.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час переміщення товару через митний кордон України декларантом до Одеської митниці подана митна декларація з визначеною декларантом вартістю товару. Однак за результатами митного оформлення митним органом прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості. Позивач з даним рішенням не погоджується та вважає його протиправним та таким, що порушує його права та інтереси. Документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною контракту, відповідають вимогам ст. 53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх данні піддаються обчисленню, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність будь-яких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства. Підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару були відсутні. Подані позивачем (декларантом) документи містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованих товарів, відомості щодо ціни та не містять розбіжностей. Відповідачем неправомірно застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товарів. У зв`язку із прийняттям оскаржуваного рішення про коригування та картки відмови на позивача було покладено додаткові фінансові зобов`язання у вигляді митних і інших пов`язаних платежів, що призвело до порушення майнових прав позивача
Ухвалою судді від 11.05.2026 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання.
26.05.2026 до суду від Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
26.05.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.
28.05.2026 до суду від відповідача надійшли заперечення.
Ухвалою суду від 25.06.2026, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у заявах по суті справи.
Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволення позову просив відмовити з підстав, викладених у заявах по суті справи.
Ухвалою суду від 31.08.2026 відкладено ухвалення та проголошення судового рішення на 10.09.2026 о 12:00 год.
Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що між ТОВ «ДНІПРОРЕСУРС» та Компанією GUANGLU ELECTRICAL CO., LTD. (Китай) було укладено Контракт поставки № DNP20250212 від 19.02.2025 (далі – Контракт поставки), відповідно до умов якого Позивач виступає Покупцем, а Компанія GUANGLU ELECTRICAL CO., LTD. – Продавцем.
Відповідно до п. 2.1. Контакту поставки Продавець зобов`язується поставляти Покупцеві Товари, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товари відповідно до положень цього Договору.
В ході виконання Контракту поставки за замовленням ТОВ «ДНІПРОРЕСУРС» як покупця було складено Проформу-інвойс № RTGL-DNP2508 від 08.12.2025. Загальна вартість товару становить 319 410,22 доларів США, загальна кількість одиниць товару 2879 од.
Така сама інформація (ціна, кількість, найменування) міститься у Специфікації № 8 від 08.12.2025, дійсність якої посвідчено сертифікатом Китайської палати міжнародної торгівлі № 263326В0/000868 від 04.03.2026.
Ці документи підтверджують замовлення, зроблене Позивачем та погоджене виробником. Товар було оплачено Позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями № 27 від 12.12.2025; № 2 від 28.01.2026; № 3 від 02.02.2026, № 11 від 24.03.2026.
Загальна сума оплат чітко відповідає даним Проформи-інвойсу № RTGLDNP2508 від 08.12.2025 і становить 319 410,22 доларів США. Призначення кожного платежу містить посилання як на контракт поставки, так і на проформу-інвойс.
При оформленні доставки зазначеного товару продавцем було надано Комерційний інвойс № RTGL-DNP2508 від 20.01.2026, дійсність якого підтверджено сертифікатом Китайської палати міжнародної торгівлі № 263326В0/000876 від 04.03.2026.
Номенклатура, кількість та загальна вартість товару повністю відповідаю замовленню, погодженому сторонами в проформі-інвойсі.
При оформленні доставки продавцем також було складено та надано Позивачу Пакувальний лист б/н від 20.01.2026, в якому зазначено ту саму кількість товару – 2879 од., кількість ящиків – 517, вагу нетто – 147 027 кг, вагу брутто – 157 160 кг та ті самі характеристики електричних моторів (номенклатура, модель, потужність, кількість обертів).
Товар поставлявся сьома контейнерами. Шлях морського прямування підтверджується Коносаментом № SZYH26020834 від 13.02.2026. Вантаж був відправлений з порту Шанхай, Китай та прибув до порту Одеса, Україна.
Після доставки вантажу морським шляхом його було завантажено для транспортування (вже по території України) на сім автомобілів, на кожен з яких було складено окрему автотранспортну накладну (CMR) та комерційний інвойс.
Загальна кількість, вага та вартість товарів при цьому чітко відповідають даним Проформи-інвойсу № RTGL-DNP2508 від 08.12.2025 та Комерційного інвойсу № RTGLDNP2508 від 20.01.2026.
Після прибуття товару в порт розвантаження з метою здійснення митного оформлення представником Позивача (ТОВ «СТАР ЛАЙТ ЛОГІСТІК», договір надання брокерських послуг № 11/2023 від 06.12.2023) було подано митну декларацію № 26UA500500014074U3 від 22.04.2026.
Декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) 26UA500500014863U8 від 28.04.2026 року відповідно до якої за умовами поставки FOB на митну територію України надійшов товар ТОВ «ДНІПРОРЕСУРС» а саме:
1. Електродвигуни асинхронні, змінного струму, багатофазні, 50Hz, IP55, 380V/660V потужністю понад 7,5кВт, але не більш як 37кВт, нові: АИР 132M-2 B3 1081 11кВт- 50шт.АИР 160S-2 B35 2081 15кВт- 30шт.АИР 160M-2 B3 1081 18,5кВт30шт.АИР 180S-2 B3 1081 22кВт- 20шт.АИР 180S-2 B35 2081 22кВт- 25шт.АИР 180M-2 B3 1081 30кВт- 20шт.АИР 160M-4 B3 1081 18,5кВт- 20шт.АИР 180S-4 B3 1081 22кВт70шт.АИР 180M-4 B35 2081 30кВт- 20шт.АИР 200M-4 B3 1081 37кВт- 20шт.АИР 200M4 B35 2081 37кВт- 15шт.АИР 160M-6 B3 1081 15кВт- 20шт.АИР 200L-8 B3 1081 22кВт10шт.АИР 160S-4 B3 1081 15кВт- 15шт.АИР 160M-4 B3 1081 18,5кВт- 15шт.АИМ 225M-6 B3 1081 37кВт- 2шт.Товари не військового призначення, для цивільного використання. Торговельна марка- ELMO Виробник- GUANGLU ELECTRICAL CO.,LTD. Країна виробництва- CN;
2. Електродвигуни асинхронні, змінного струму, багатофазні, 50Hz, IP55, 220V690V потужністю понад 750Вт(0,75кВт), але не більш як 7,5кВт, нові: АИР 71B-2 B35 2081 1,1кВт- 80шт.АИР 80A-2 B3 1081 1,5кВт- 100шт.АИР 80B-2 B3 1081 2,2кВт100шт.АИР 100L-2 B3 1081 5,5кВт- 100шт.АИР 100L-2 B35 2081 5,5кВт- 100шт.АИР 80B-4 B3 1081 1,5кВт- 200шт.АИР 80B-4 B35 2081 1,5кВт- 200шт.АИР 90L-4 B3 1081 2,2кВт- 100шт.АИР 100S-4 B3 1081 3кВт- 100шт.АИР 112M-4 B3 1081 5,5кВт50шт.АИР 132S-4 B35 2081 7,5кВт- 50шт.АИР 100L-6 B3 1081 2,2кВт- 100шт.АИР 132M-6 B3 1081 7,5кВт- 30шт.АИР 132M-6 B35 2081 7,5кВт- 20шт.АИМ 132M-8 B35 2081 5,5кВт- 5шт.АИР GTEJ132S-4 B5 3081 7,5кВт- 1шт.Товари не військового призначення, для цивільного використання. Торговельна марка- ELMO ВиробникGUANGLU ELECTRICAL CO.,LTD. Країна виробництва- CN;
3. Електродвигуни асинхронні, змінного струму, багатофазні, 50Hz, IP55, 220V/380V потужністю не більш як 0,75кВт(750Вт), нові: АИР 56B-2 B35 2081 0,25кВт30шт.АИР 63A-2 B3 1081 0,37кВт- 70шт.АИР 63B-2 B3 1081 0,55кВт- 80шт.АИР 63B-2 B35 2081 0,55кВт- 80шт.АИР 71A-2 B3 1081 0,75кВт- 70шт.АИР 56B-4 B3 1081 0,18кВт- 80шт.АИР 56B-4 B35 2081 0,18кВт- 70шт.АИР 63A-4 B3 1081 0,25кВт100шт.АИР 63A-4 B35 2081 0,25кВт- 70шт.АИР 71B-4 B3 1081 0,75кВт- 80шт.АИР 71B4 B35 2081 0,75кВт- 100шт.АИР 71A-6 B35 2081 0,37кВт- 70шт.АИР 71A-6 B3 1081 0,37кВт- 60шт.АИР 80A-6 B3 1081 0,75кВт- 50шт.АИР 80A-6 B35 2081 0,75кВт40шт.Товари не військового призначення, для цивільного використання. Торговельна марка- ELMO Виробник- GUANGLU ELECTRICAL CO.,LTD. Країна виробництва- CN;
4. Електродвигуни асинхронні, змінного струму, багатофазні, 50Hz, IP55, 380V/660V потужністю понад 37кВт, але не більш як 75кВт, нові: АИР 200L-2 B3 1081 45кВт- 15шт.АИР 225M-2 B3 1081 55кВт- 20шт.АИР 250S-2 B3 1081 75кВт- 10шт.АИР 200L-4 B3 1081 45кВт- 20шт.АИР 225M-4 B3 1081 55кВт- 15шт.АИР 250M-6 B3 1081 55кВт- 10шт.АИР 225M-4 B3 1081 55кВт- 10шт.Товари не військового призначення, для цивільного використання. Торговельна марка- ELMO Виробник- GUANGLU ELECTRICAL CO.,LTD. Країна виробництва- CN;
5. Електродвигуни асинхронні, змінного струму, багатофазні, 50Hz, IP55, 380V/660V потужністю понад 75кВт, але не більш як 375кВт, нові: АИР 280S-4 B3 1001 110кВт- 5шт.АИР 315S-4 B3 1001 160кВт- 2шт.АИР 315M-4 B3 1001 200кВт2шт.АИР 315S-6 B3 1001 110кВт- 1шт.АИР 315M-6 B3 1001 132кВт- 1шт.Товари не військового призначення, для цивільного використання. Торговельна марка- ELMO Виробник- GUANGLU ELECTRICAL CO.,LTD. Країна виробництва- CN.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) 26UA500500014074U3 від 22.04.2026 року позивачем надані документи зазначені в графі 44 МД: - митна декларація № 26UA500500014074U3 від 22.04.2026; - проформа-інвойс № RTGL-DNP2508 від 08.12.2025; - специфікація № 8 від 08.12.2025 + сертифікат Китайської палати міжнародної торгівлі № 263326В0/000868 від 04.03.2026; - прайс-лист виробника від 08.12.2025 (комерційна пропозиція); - комерційний інвойс № RTGL-DNP2508 від 20.01.2026 + сертифікат Китайської палати міжнародної торгівлі № 263326В0/000876 від 04.03.2026; - пакувальний лист б/н від 20.01.2026; - платіжна інструкція № 27 від 12.12.2025; - платіжна інструкція № 2 від 28.01.2026; - платіжна інструкція № 3 від 02.02.2026; - платіжна інструкція № 11 від 24.03.2026; - коносамент № SZYH26020834 від 13.02.2026; - автотранспортна накладна № 8885 від 22.04.2026; - автотранспортна накладна № 2918 від 22.04.2026; - автотранспортна накладна № 4362 від 22.04.2026; - автотранспортна накладна № 3824 від 22.04.2026; - автотранспортна накладна № 8827 від 22.04.2026; - автотранспортна накладна № 4431 від 22.04.2026; - автотранспортна накладна № 0179 від 22.04.2026; - комерційний інвойс № RTGL-DNP2508/1 від 20.01.2026; - комерційний інвойс № RTGL-DNP2508/2 від 20.01.2026; - комерційний інвойс № RTGL-DNP2508/3 від 20.01.2026; - комерційний інвойс № RTGL-DNP2508/4 від 20.01.2026; - комерційний інвойс № RTGL-DNP2508/5 від 20.01.2026; - комерційний інвойс № RTGL-DNP2508/6 від 20.01.2026; - комерційний інвойс № RTGL-DNP2508/7 від 20.01.2026; - договір транспортного експедирування № 01/07 від 01.07.2025; - заявка на перевезення вантажу від 08.02.2026; - довідка про транспортні витрати № 17042026 від 17.04.2026; - рахунок від експедитора № СФ-0000074 від 16.04.2026; - зовнішньоекономічний договір (контракт) поставки № DNP20250212 від 19.02.2025; - договір про надання послуг митного брокера № 11/2023 від 06.12.2023; - лист-відповідь декларанта б/н від 24.04.2026.
На виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495- VI під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) 26UA500500014074U3 від 22.04.2026 митним органом було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2026/000140/2 від 24.04.2026 року.
Так, відповідно до рахунку-проформи від 08.12.2025 №2 RTGL-DNP2508 оплата за товар, що поставляється, здійснюється на таких умовах: 30% як депозит (що становить 95 823,066 дол. США ), 30% до відправлення (що становить 95 823,066 дол. США) та залишок перед доставкою (що становить 127764,08 дол. США).
У наданих до митного оформлення банківських документах відсоток сум не відповідає зазначеним вимогам: - за платіжною інструкцією від 12.12.2025 № 27 у розмірі 90615,75 дол. США, - за платіжною інструкцією від 28.01.2026 №2 у розмірі 60000 дол. США, - за платіжною інструкцією від 02.02.2026 №3 у розмірі 41030,39 дол. США, що не дорівнює 30% як депозит та 30% до відправлення.
Зважаючи на невідповідність про оплату, зазначених в рахунку-проформі, фактично здійсненим, декларантом не забезпечено надання митному органу відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 МКУ достовірних відомостей про визначення митної вартості товарів, які мають базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Наданий декларантом, в тому числі для підтвердження митної вартості прайс-лист від 08.12.2025 не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів, тобто виданий продавцем безпосередньо «DNIPRORESURS LTD» та не відображає “дійсну вартість” у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року.
Так відповідно до ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, під “дійсною вартістю” слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеним законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуги, який адресований невизначеному колу покупців.
У долученому коносаменті до митної декларації від 13.02.2026 №SZYH26020834 зазначено судно «BRUSSELS EXPRESS», але в поданій до митного оформлення митній декларацій в графі 21 «транспортний засіб на кордоні» вказано судно «HARRISON», в рахунках на оплату транспортно-експедиційних послуг від 16.04.2026 № СФ-0000074 не вказано вантажно-розвантажувальні роботи в процесі перевантаження на судно, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення складової митної вартості товару
В рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 16.04.2026 № СФ-0000074 зазначений договір (контракт) про перевезення від 13.10.2025 №Г 0067, проте фактично до митного оформлення не наданий.
На підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: Відповідно до ч.2 та 3 ст.53 декларанту запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 2) виписки з бухгалтерської документації; 3) каталоги, специфікації виробника товару, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, 5)копію митної декларації країни відправлення.
24.04.2026 у відповідь на повідомлення митного органу декларантом надано лист-відповідь від 24.04.2026 № б/н про відсутність інших додаткових документів.
Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) 26UA500500014074U3 від 22.04.2026, на переконання митниці, містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
У відношенні товарів відповідачем застосовано резервний метод (метод 2 ґ). З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби та встановлено, по товару № 1 – 2,2154 дол.США/кг або 336,5458 дол.США/шт до 5,8094 дол.США/кг. або 882,51 дол.США/шт (МД від 12,01.2026 № 26UA100440440369U7). За джерело інформації для коригування заявленої декларантом митної вартості підрозділом митного оформлення взята мінімальна митна вартість товарів раніше визнаних митними органами митних вартостях згідно цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, яка співставлена за описом оцінюваних товару «Трифазні електричні двигуни…» за тим же кодом товарів згідно УКТЗЕД 8501523090, країною походження CN, країною відправлення CN, умовою поставки FOB, та вагою товару 260кг. по товару № 2 – 2,3527 дол.США/кг або 71.332 дол.США/шт до 4,8575 дол.США/кг. або 147,27 дол.США/шт (МД від 09.02.2026 № 26UA209140003046U8).
У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2026/000140/2 від 24.04.2026 та згідно з частини 6 статті 54, ч. 1, 2, 3 статті 256 Митного кодексу України видана картка відмови № UA500500/2026/000324 від 24.04.2026.
Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) 26UA500500014475U1 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI.
Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 3 695 897,73 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.
Зважаючи на безпідставну відмову митного органу в розмитнені товару за митною вартістю, визначеною декларантом, та на підставі повного пакету документів для митного оформлення товару, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.
Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 5 ст. 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідачем згідно ч. 5 ст. 54 МК України витребувані митна декларація країни експорту, документи, що містять відомості про вартість страхування, документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Також було повідомлено, що відповідно до п. 6 ст. 53 МКУ декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 13.09.2019 у справі №815/6780/15, від 06.09.2019 у справі №803/1212/14, від 20.10.2020 у справі №809/1056/16 та ін.
Розглядаючи даний спір, суд встановив, що позивачем як при декларуванні товарів, так і на вимогу митниці, надано всі наявні у нього документи за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем при митному оформленні товару надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару. Суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності, зважаючи на наступне.
Оцінюючи зауваження митниці по митній декларації суд виходить з наступного.
Щодо доводів відповідача про невідповідність умов оплати, зазначених у проформі-інвойсі, фактично здійсненим платежам за платіжними інструкціями, суд зазначає про їх повну безпідставність. 
З огляду на матеріали, під час митного оформлення декларантом було надано додаткову угоду № 1 від 10.12.2025 до проформи-інвойсу № RTGL-DNP2508 від 08.12.2025. За умовами цієї додаткової угоди сторони погодили новий порядок розрахунків чотирма платежами, який повністю збігається з фактично перерахованими коштами за платіжними інструкціями № 27 від 12.12.2025, № 2 від 28.01.2026, № 3 від 02.02.2026 та № 11 від 24.03.2026.
Кожна платіжна інструкція містить чіткі посилання як на базовий контракт поставки, так і на проформу-інвойс, що дозволяє безперешкодно ідентифікувати призначення платежів. Будь-які розбіжності між договірними умовами оплати та фактичним перерахуванням коштів у цьому випадку відсутні, а сам по собі графік або порядок проведення розрахунків не впливає на ціну товару та його митну вартість.
Щодо зауважень митного органу про те, що наданий виробником прайс-лист від 08.12.2025 не призначений для необмеженого кола осіб та має адресний характер, суд зазначає наступне.
Митний кодекс України не встановлює жорстких вимог до форми, змісту чи кола адресатів прайс-листів виробника, оскільки такі комерційні пропозиції можуть оформлюватися у довільній формі на розсуд підприємства відповідно до загальних засад свободи підприємницької діяльності. 
Надання прайс-листа, адресованого конкретному покупцю, є стандартною діловою практикою у зовнішньоекономічних відносинах і саме по собі не свідчить про недостовірність або заниження задекларованої вартості товарів, що підтверджується численними правовими висновками Верховного Суду (постанови від 04.09.2018 у справі № 818/1186/17, від 17.04.2018 у справі № 815/329/17, від 12.03.2019 у справі № 817/604/17, від 23.10.2020 у справі № 810/690/17).
Щодо висновків митниці про розбіжності в ідентифікації транспортних засобів на кордоні (у коносаменті № SZYH26020834 вказано судно «BRUSSELS EXPRESS», тоді як у графі 21 митної декларації зазначено судно «HARRISON») та відсутність у рахунку експедитора окремо вартості вантажно-розвантажувальних робіт, суд зазначає таке. 
Матеріалами справи підтверджено, що контейнери під час морського транспортування з Китаю до України перевантажувалися в проміжному порту Port Said East з судна «BRUSSELS EXPRESS» на судно «HARRISON», яке безпосередньо доставило вантаж до порту призначення в Одесі. 
Усі транспортні витрати від початкового пункту відправлення до кінцевого пункту призначення були оплачені єдиною сумою за загальним маршрутом, а роботи з перевантаження суднами-перевізниками окремо не тарифікуються та завжди включаються до загальної ставки фрахту, у зв`язку з чим жодних розбіжностей, що перешкоджають визначенню митної вартості, немає.
Щодо посилання відповідача на зазначення в рахунку експедитора № СФ-0000074 від 16.04.2026 реквізитів іншого договору про перевезення (від 13.10.2025 № Г-0067) замість фактичного контракту, суд розцінює це як очевидну технічну описку, яка не може слугувати законною підставою для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості. 
У вказаному рахунку містяться вичерпні та точні ідентифікуючі дані: номери всіх семи контейнерів, номери коносаментів, детальний маршрут перевезення, які повністю збігаються з іншими транспортними та товаросупровідними документами. 
Відповідно до позиції Верховного Суду (постанови від 15.10.2024 у справі № 520/6058/24, від 26 березня 2019 у справі № 814/921/17, від 04 вересня 2018 року у справі № 814/2659/16, від 24 квітня 2019 року у справі № 814/3790/14, від 12.04.2023 у справі № 826/7411/15, від 26.03.2019 у справі № 826/17973/14, від 12.03.2019 у справі № 817/604/17), наявність незначних технічних недоліків чи описок у документах за відсутності доведеного впливу таких обставин на ціну товару не спростовує достовірності заявленої митної вартості та не звільняє митний орган від обов`язку обґрунтувати неможливість застосування першого методу.
Вирішуючи спір, суд враховує, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу щодо такого застосування судом статей 53, 54 МК України у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від 23.10.2021 у справі №815/4821/16 (касаційне провадження №К/9901/39168/18), але не виключно.
З урахуванням зазначеного, зауваження митного органу стосовного того, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо цієї складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, є необґрунтованими.
Зазначивши у оскаржуваному рішенні про виявлені розбіжності, митний орган не зазначає яким чином це вплинуло на митну вартість товару та чому це є перешкодою до її визначення за першим методом.
Тобто, за встановленими у цій справі обставинами, суть виявлених митним органом недоліків знайшла своє відображення безпосередньо у рішенні про коригування митної вартості, які у процедурі митного оформлення є кінцевими та позбавляють декларанта можливості подавати додаткові документи. В той же час у вимогах про надання додаткових документів відповідач не зазначив законодавчо визначених підстав для цього та не вказав, чому з наданих до митного оформлення документів неможливо визначитись з правильністю (неправильністю) визначення декларантом митної вартості товару, а виключно наведено пропозицію надання додаткових документів за переліком, встановленим частиною третьої статті 53 МК України.
Такий підхід відповідача суперечить нормам статті 53 МК України, оскільки встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Натомість, у цій справі декларант фактично був позбавлений можливості зрозуміти, які саме складові митної вартості викликали сумнів у митного органу та які належить усунути додатковими документами.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 у справі № 1.380.2019.000724 (адміністративне провадження №К/9901/25406/19).
Крім того, Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, зокрема у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 820/231/16, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що витребовуючи перелік документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Враховуючи викладене, суд вважає, що для митного оформлення позивачем були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.
Згідно зі ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
Як встановлено судом, за результатами проведеної консультації, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст. 64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу. Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованих позивачем товарів від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.
Таким чином, суд дійшов висновку, що надані уповноваженою особою позивача для митного оформлення товару документи відповідають вимогам частини 2 статті 53 Митного кодексу України, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару та підтверджують ціну товару, яка сплачена позивачем за ціною, вказаною в контракті (інвойсах, специфікації).
При цьому суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Під час розгляду справи митний орган не довів належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів.
Згідно рішення п. 71 Європейського суду з прав людини у справі "Звежинський проти Польщі" позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.
Під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі "Pressos Compania Naviera S. A." та інші проти Бельгії". Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.
При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.
Крім цього, згідно п. 17 рішення ЄСПЛ у справі «TOB «Полімерконтейнер» проти України», будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.
Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки про недотримання позивачем вимог митного законодавства і не довів правомірності оскаржуваних рішення про коригування митної вартості та картки відмови, у зв`язку із чим останні підлягають скасуванню.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.
Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОРЕСУРС» (65003, Одеська обл., місто Одеса, вул. Чорноморського козацтва, будинок 103, офіс 428; ЄДРПОУ 24112229) до Одеської митниці (як відокремленого підрозділу Державної митної служби України) (місцезнаходження: 65078, Одеська область, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21-А; код ЄДРПОУ 44005631) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500500/2026/000140/2 від 24.04.2026.
Стягнути з бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОРЕСУРС» судовий збір в розмірі 26 624 (двадцять шість тисяч шістсот двадцять чотири) грн.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк