ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 р.	м. Житомир 	Справа № 906/492/26 	

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Кравець С.Г., 
секретаря судового засідання: Виговської Д.Ю.,
за участю представників сторін:
від позивача: Довгалюк В.С. - довіреність №27 від 08.01.2026, 
від відповідача: Чайковська О.С. - довіреність №233 від 14.04.2026, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі за правилами загального
позовного провадження справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в
особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні
мережі України"
до: Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" 
про стягнення 534 649,51грн (з урахуванням заяви позивача від 01.06.2026 про зміну
предмета позову та збільшення розміру позовних вимог).

Процесуальні дії по справі.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" (далі - відповідач) про стягнення 2 433 993,20грн, з яких: 2 395 016,77грн основного боргу, 35 433,12грн пені та 3 543,31грн 3% річних, а також судових витрат.
Ухвалою суду від 06.05.2026 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №906/492/26 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.06.2026.
Ухвалою суду від 10.06.2026 поновлено ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" строк для подання доказів, долучених до відповіді на відзив та прийнято їх до розгляду. Прийнято до розгляду заяву позивача від 01.06.2026 про зміну предмета позову та збільшення розміру позовних вимог та постановлено здійснювати подальший розгляд справи в межах поданих змін, а саме про стягнення з КП "Бердичівтеплоенерго" на користь ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" заборгованості у розмірі 2 534 649,51грн, що складається з 2 395 016,77грн основного боргу, 96 456,83грн пені, 9 645,68грн 3% річних, 33 530,23грн інфляційних втрат та судових витрат. Відкладено підготовче засідання на 30.06.2026. Роз`яснено відповідачу право надати письмові пояснення/заперечення на заяву позивача від 01.06.2026 про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог.
29.06.2026 через систему "Електронний суд" від КП "Бердичівтеплоенерго" надійшла заява від 29.06.2026, у якій відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення 2 395 016,77грн основного боргу, 9 645,68грн 3% річних та 33 530,23грн інфляційних втрат, а також просить зменшити розмір пені на 90% на підставі частини 3 ст.551 ЦК України.
Ухвалою суду від 30.06.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 10.07.2026. 
Представник позивача у судовому засіданні 10.07.2026 при розгляді справи по суті підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви позивача від 01.06.2026 про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог. Заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%.
Представник відповідача підтримала позицію щодо визнання позову в частинах стягнення 2 395 016,77грн основного боргу, 9 645,68грн 3% річних та 33 530,23грн інфляційних втрат та просила врахувати часткове визнання позову при розподілі судового збору. Просила зменшити розмір пені на 90% з підстав, викладених у відзиві від 08.05.2026, клопотанні від 08.05.2026 та заяві від 29.06.2026.
У судовому засіданні 10.07.2026 судом оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Типовим договором розподілу природного газу, шляхом підписання заяви-приєднання №OZ00DT023 від 01.09.2023 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) в частині оплати послуг з розподілу природного газу, наданих у березні 2026 року. Позивач посилається на те, що у березні 2026 року Товариство надало відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 2 395 016,77грн, які відповідач не оплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з КП "Бердичівтеплоенерго" заборгованості, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 01.06.2026, у розмірі: 2 395 016,77грн основного боргу, 96 456,83грн пені, 9 645,68грн 3% річних, 33 530,23грн інфляційних втрат (т.1, а.с.1-5, 206-208). 
У відзиві на позовну заяву та клопотанні від 08.05.2026 відповідач просить зменшити розмір пені на 90% (т.1, а.с.68-73, а.с.170-172).
У відповіді на відзиві позивач заперечує проти зменшення розміру пені на 90%. За доводами останнього, зменшення пені на 90% фактично невілює її правову природу, позбавляє неустойку превентивного та стимулюючого значення і створює передумови для подальших порушень платіжної дисципліни (а.с.179-183). Зазначає, що надані відповідачем докази та наведені обставини тяжкого майнового (фінансового) стану не засвідчують факт відсутності у нього можливості вчасно виконувати свої зобов`язання, передбачені договором, не спростовують наявність його вини у виникненні заборгованості та її несплаті, і не є безумовною підставою зменшення пені на 90% (т.1, а.с.179-183). 
Відповідач у запереченнях від 12.05.2026 підтримує раніше викладену позицію та просить зменшити розмір пені на 90% (т.1, а.с.196-200).
До початку розгляду справи по суті КП "Бердичівтеплоенерго" подано заяву від 29.06.2026, у якій відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення 2 395 016,77грн основного боргу, 9 645,68грн 3% річних та 33 530,23грн інфляційних втрат, а також просить суд зменшити розмір пені на 90% (т.1, а.с.243-244).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
01.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (оператор ГРМ) та Комунальним підприємством "Бердичівтеплоенерго" (споживач) укладено Типовий договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), шляхом підписання споживачем заяви-приєднання №OZ00DT023 від 01.09.2023 (т.1, а.с.35).
Відповідно до п.1.3 Типового договору розподілу природного газу, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Пунктом 2.1 Типового договору розподілу природного газу встановлено, що за цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.
У відповідності до п.6.1 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог кодексу газорозподільних систем.
Згідно з п.6.4 Типового договору розподілу природного газу, розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
При цьому, відповідно до п.6.6 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.
Відповідно до вимог п.8.2 Типового договору розподілу природного газу, у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.
01.09.2023 між сторонами складено та підписано акти розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін щодо об`єктів споживача, які приєднані та забезпечені цілодобовим доступом до газорозподільної системи (т.1 на звороті а.с.35-55).
Загальний обсяг річної замовленої КП "Бердичівтеплоенерго" потужності на 2026 рік розрахований у розмірі 10 986 315,28 м.куб., з яких за березень 2026 року - 915 526,29 м.куб. Вартість послуг за березень 2026 року складає 2 395 016,77грн (т.1, на звороті а.с.60-61).
Згідно акту здачі-приймання робіт №8350 від 31.03.2026 у березні 2026 року позивачем надано відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 2 395 016,77грн (т.1, на звороті а.с.61).
Відповідач послуги у встановлений договором строк не оплатив.
У зв`язку з наведеним, ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" звернулося до суду з позовом про стягнення з КП "Бердичівтеплоенерго" (з урахуванням заяви позивача від 01.06.2026 про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог) заборгованості у розмірі 2 395 016,77грн основного боргу, 96 456,83грн пені, 9 645,68грн 3% річних та 33 530,23грн інфляційних втрат, а також судових витрат.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. 
Як встановлено судом, ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" з 01.09.2023 здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу та відповідає за безаварійну (безперебійну) роботу газорозподільної системи у межах Житомирської області та частини Вінницької області (Вінницький район: село Бухни; село Морозівка; Хмільницький район: село Махаринці).
Право позивача на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу визначено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.12.2022 №1839 "Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "Газорозподільні мережі України" (надалі - НКРЕКП) від 26.12.2022 №1839 (з врахуванням змін та доповнень, що внесені постановами НКРЕКП від 31.08.2023 №1596 та від 22.02.2024 №371).
За приписами частини 1 ст.40 Закону України "Про ринок природного газу", розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу (т.1, на звороті а.с.9-15).
Згідно частин 2, 6 ст.633 ЦК України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Умови публічного договору, які суперечать ч.2 цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.
З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2023 КП "Бердичівтеплоенерго" підписало заяву-приєднання №OZ00DT023 до умов Типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (т.1, а.с.35).
Цього ж дня, між сторонами складено та підписано акти розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін від 01.09.2023 щодо об`єктів відповідача, які приєднані та забезпечені цілодобовим доступом до газорозподільної систем (т.1, на звороті а.с.35-55).
Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодексу ГРМ), договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи.
Згідно з пунктом 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.
Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.
При цьому, згідно з абз.1 п.1 гл.6 розд. VI Кодексу ГРМ, річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.
Так, за період з жовтня 2024 року по квітень 2025 року, відповідачем сумарно спожито 10 986 315,28 м.куб. природного газу, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: №26343 від 31.12.2024, №1556 від 31.01.2025, №4127 від 28.02.2025, №5676 від 31.03.2025 та №6326 від 30.04.2025 (т.1, на звороті а.с.56-60).
У п.6.1 Типового договору розподілу природного газу закріплено, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ , що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.
При цьому, відповідно до п.6.2 Типового договору розподілу природного газу, тариф, встановлений згідно з п.6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.
Відповідно до постанови НКРЕКП №2163 від 19.12.2025 для Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" на період з 01 січня 2026 року до 31 березня 2026 року (включно) тариф на послуги розподілу природного газу визначено в розмірі 2,18грн на 1 куб.м. (без урахування ПДВ); з 01 квітня 2026 тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 2,65 за 1 куб.м. на місяць (без урахування ПДВ) (т.1, на зворот а.с.31-32).
З урахуванням ПДВ даний тариф у березні 2026 становить 2,616грн за 1 куб.м.
Судом встановлено, що місячна вартість послуг з розподілу природного газу для відповідача у березні 2026 році становить 2 395 016,77грн (а.с.61).
Згідно п.10 гл.6 розд. VI Кодексу ГРМ, надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.
Як встановлено судом, згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) з розподілу природного газу №8350 від 31.03.2026, у березні 2026 року позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 2 395 016,77грн (т.1, на звороті а.с.61). Вказаний акт підписаний обома сторонами, а підписи скріпленим печатками товариств.
При цьому, відповідно до п.6.6 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.
Відтак, відповідач був зобов`язаний оплатити послуги за березень 2026 року у строк до 12.04.2026 (оскільки 10.01.2026 припало на вихідний день - суботу).
Доказів оплати відповідачем послуг з розподілу природного газу за березень 2026 року у строк, встановлений п.6.6 Типового договору, матеріали справи не містять.
Відповідач визнав позовні вимоги Товариства в частині стягнення 2 395 016,77грн основного боргу за березень 2026 року у повному обсязі.
Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 525 ЦК України обумовлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на наявні у матеріалах справи докази, враховуючи визнання відповідачем суми основного боргу, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність вимог позивача про стягнення з відповідача 2 395 016,77грн основного боргу за послуги з розподілу природного газу за березень 2026 року, у зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в цій частині у повному обсязі.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 9 645,68грн 3% річних та 33 530,23грн інфляційних втрат.
Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 ст.625 ЦК України).
Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Перевіривши проведені позивачем нарахування 3% річних у загальному розмірі 6 102,372грн, які нараховані за періоди (т.1, на звороті а.с.62, 213):
- з 13.04.2026 по 30.04.2026 на суму заборгованості 2 395 016,77грн - у розмірі 3 543,31грн;
- з 01.05.2026 по 31.05.2026 на суму заборгованості 2 395 016,77грн - у розмірі 6 102,371грн,
а також інфляційні втрати у розмірі 33 530,23грн, які нараховані у період з 13.04.2026 по 30.04.2026 на суму заборгованості 2 395 016,77грн (т.1, на звороті а.с.213), господарський суд встановив, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснено відповідно до приписів чинного законодавства та є арифметично вірними, тому позовні вимоги в цих частинах також підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 96 456,83грн пені.
Відповідно до пункту 3 частини 1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Частиною 1 ст.549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 ст.549 ЦК України).
Пунктом 8.2 Типового договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 96 456,83грн пені, яка нарахована за періоди:
- з 13.04.2026 по 30.04.2026 на суму заборгованості 2 395 016,77грн - у розмірі 35 433,12грн (т.1, а.с.62);
- з 01.05.2026 по 31.05.2026 на суму заборгованості 2 395 016,77грн - у розмірі 61023,718грн (т.1, на звороті а.с.212).
Перевіривши розрахунок пені, суд встановив, що проведені позивачем нарахування у розмірі 96 456,83грн здійснені відповідно до умов договору, приписів чинного законодавства та є арифметично вірними.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%.
КП "Бердичівтеплоенерго" у відзиві від 08.05.2026, клопотанні від 08.05.2026, заяві від 29.06.2026 просить суд застосувати частину 3 ст.551 Цивільного кодексу України та зменшити розмір заявленої до стягнення пені на 90% через сукупність обставин, які вплинули на неналежне виконання ним умов договору. 
Зазначає, що Підприємство є збитковим. Така ситуація склалася у зв`язку з скрутною фінансово-економічною ситуацією на підприємстві, що спричинена:
- складною економічною ситуацією у зв`язку із діями, обставинами, що відбуваються незалежно від волі і бажання відповідача в умовах воєнного стану і фактичної війни росії проти України;
- встановленим мораторієм на підвищення цін та тарифів у сфері теплопостачання згідно Закону України № 2479-ІХ від 29.07.2022 року;
- наявністю заборгованості держави по виплаті різниці в тарифах перед підприємствами теплопостачання, що виникла внаслідок невідповідності затверджених тарифів на послуги з постачання теплової енергії, що несе підприємство для надання цих послуг;
- введенням в дію Постанови КМУ від 19.07.2022 №812 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам";
- низькою платіжною дисципліною з боку споживачів теплової енергії (фізичними та юридичними особами). 
Зазначає, що Підприємство є об`єктом критичної інфраструктури та єдиним постачальником комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у м. Бердичеві. Вказує, що відповідач виконує положення чинного законодавства щодо непідвищення тарифів на теплову енергію та послуги з централізованого опалення.
Відповідно до частини 3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, за змістом зазначеної норми ЦК України, суд має право зменшити розмір штрафних санкцій, зокрема, з таких підстав, якщо: належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. Разом з тим, такий перелік підстав для зменшення розміру штрафних санкцій не є вичерпним, оскільки частина третя статті 551 ЦК України визначає, що суд має таке право і за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Тобто, частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено умови як підстави для зменшення пені і ця норма не передбачає вимог щодо обов`язкової їх наявності у поєднанні, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них, зокрема наявність інших обставин, які мають істотне значення (постанова Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 501/2862/15-ц, тощо).
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини 1 статті 550 Цивільного кодексу України.
Однією із функцій неустойки є компенсаторна функція (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 303/2408/16-ц).
Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 та послідовно у низці постанов Верховного Суду.
Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства(в) мають значення для вирішення питання про зменшення пені та штрафу.
Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити з того, що одним із завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.
Суд зазначає, що цивільне законодавство поряд із засадою свобода договору (пункт 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України) також містить таку засаду як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).
Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цих принципів (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону (правова позиція, викладена в постанові об`єднаної плати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 910/353/19).
Зменшення розміру неустойки є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статей 86, 210 Господарського процесуального кодексу України на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Тобто право суду на зменшення розміру штрафних санкцій у кожному конкретному випадку залежить від встановлених судом обставин, зокрема, але не виключно: розміру неустойки перед розміром збитків; винятковості випадку; ступеню виконання зобов`язань; причин неналежного невиконання зобов`язання; характеру прострочення; поведінки винної особи (вжиття/невжиття заходів до виконання зобов`язання, добровільне усунення порушення) тощо, та від поданих на їх підтвердження/спростування сторонами доказів.
Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статей 86, 210 Господарського процесуального кодексу України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу; на встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин; умови конкретних правовідносин; наявність/відсутність наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.
У постанові Верховного Суду від 09.05.2024 у справі №923/77/22, зазначено: "реалізуючі свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав".
Суд також зауважує, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення розміру штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (правові висновки Верховного Суду у постановах від 05.03.2019 у справі № 923/536/18, від 10.04.2019 у справі №905/1005/18, від 06.09.2019 у справі №914/2252/18, від 14.07.2021 у справі №916/878/20).
Саме суд першої та апеляційної інстанцій користується певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи наявність та розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення (правові висновки Верховного Суду в постановах від 03.03.2021 у справі №925/74/19, від 02.06.2021 у справі №5023/10655/11 (922/2455/20)).
Цієї позиції притримується і Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22, зазначивши, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватися з положеннями статті 233 Господарського кодексу України і частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 Господарського процесуального кодексу України.
Такий підхід є усталеним в судовій практиці. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.
Враховуючи наведені висновки щодо підстав та умов зменшення судом неустойки, що підлягає стягненню за порушення господарського (договірного) зобов`язання за правилами частини 3 ст.551 ЦК України, суд бере до уваги: принципи справедливості, добросовісності та розумності; інтереси обох сторін, враховуючи що позивач і відповідач відносяться до об`єктів критичної інфраструктури; поведінку відповідача, яка полягає в частковому визнанні суми боргу; відсутність доказів понесення позивачем збитків; стягнення пені не є основним доходом позивача і не може впливати на його господарську діяльність; пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні її розміру позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі з урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.
Суд також враховує, що у даному випадку порушення виконання зобов`язань за договором не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин (зворотного матеріали справи не містять).
Враховуючи наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для реалізації права щодо зменшення розміру пені на 50% від заявленої до стягнення суми пені. Таке зменшення розміру неустойки суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін. 
Враховуючи зазначене, клопотання відповідача про зменшення розміру пені підлягає частковому задоволенню. Відповідно стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в сумі 48 228,42грн. У частині стягненні 48 228,41грн пені суд відмовляє.
Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ст.ст.76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Беручи до уваги викладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: 2 395 016,77грн основного боргу, 48 228,42грн пені, 9 645,68грн 3% річних та 33 530,23грн інфляційних втрат. У задоволенні вимог в частині стягнення пені у розмірі 48 228,41грн суд відмовляє.

Судові витрати за результатом розгляду справи. 
Відповідно до пункту 2 частини 1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При цьому суд враховує, що судовий збір, у разі зменшення судом розміру неустойки, покладається на відповідача повністю без урахування відповідних зменшень, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог, а виключно застосуванням судом права на таке зменшення.
Враховуючи часткове визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, на останнього покладається 15 786,64грн витрат по сплаті судового збору (50% від судового збору за позовні вимоги, які відповідач визнав, що становить 14 629,16грн та 100% від судового збору за позовні вимоги в частині стягнення пені, що становить 1 157,48грн). 

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, 

УХВАЛИВ: 

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" (13312, Житомирська область, місто Бердичів, вул. Шевченка, будинок 23; код ЄДРПОУ 32794899) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, код ЄДРПОУ 44907200) в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (10002, Житомирська область, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, 35, код ЄДРПОУ 45204957; реквізити для оплати заборгованості за послуги з розподілу природного газу: р/р НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк"; реквізити для оплати пені, 3% річних, інфляційних втрат, судового збору: р/р НОМЕР_2 в АТ "Ощадбанк"):
- 2 395 016,77грн основного боргу, 
- 48 228,42грн пені, 
- 9 645,68грн 3% річних, 
- 33 530,23грн інфляційних втрат
- 15 786,64грн витрат по сплаті судового збору.

3. Відмовити у задоволенні вимог в частині стягнення 48 228,41грн пені.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 13.07.26 

Суддя Кравець С.Г. 

Направити:
1 - позивачу та представнику - електронний кабінет,
2 - відповідачу - електронний кабінет.