Справа № 357/10873/25
Провадження № 2-а/357/67/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2026 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Сомок О. А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 , який діє через свого представника – адвоката Семенюту Р.А., через систему «Електронний суд» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в порядку адміністративного судочинства з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №БЦРТЦК/835 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП від 11.04.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500,00 грн, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП України – закрити. 
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 11.04.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову №БЦРТЦК/835 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , мотивуючи це тим, що Позивач був повідомлений по виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09.00 год. 17.01.2025 року, однак не з`явився у визначену дату та час, порушивши вимоги п.п. 2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Постановою на Позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однією тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500,00 грн. 
Також у постанові вказано, що про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 Позивача було оповіщено повісткою, яка направлялась на адресу його місця проживання, зазначену в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Згідно відомостей, отриманих з офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта» в мережі Інтернет за допомогою функції відстеження поштового відправлення за його трек-номером встановлено, що вказане поштове відправлення після невдалої спроби вручення 15.01.2025 не було вручене одержувачу та повернулось до відправника з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою» проставленою 17.01.2025. 
Проте, зазначене в оскаржуваній постанові не відповідає дійсності та постанова є протиправною, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, є незаконною, такою, що порушує права Позивача, а тому підлягає скасуванню, оскільки Позивач не отримував жодних повідомлень, листів, викликів від Відповідача про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_4 , як і не отримував жодних повідомлень від працівників поштового зв`язку про те, що йому надійшов будь-який виклик(лист). 
03 липня 2025 року Позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та стягнення з нього штрафу в сумі 51000,00 грн. в дохід держави. 
03 липня 2025 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження на сайті https://asvpweb.minjust.gov.ua шляхом доступу сторін до виконавчого провадження за допомогою реєстраційного номеру ВП та ідентифікатора доступу, що вказаний у постанові про відкриття виконавчого провадження, Позивач фактично отримав копію оскаржуваної постанови №БЦРТЦК/835. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено Сомок О.А. та матеріали передані для розгляду.
Ухвалою судді від 18 липня 2025 відкрито провадження у даній справі, повідомлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином завірену копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , за результатами якої 11.04.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято постанову №БЦРТЦК/835. Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
В матеріалах справи наявне зворотне поштове повідомлення про отримання 25.07.2025 уповноваженим представником відповідача - Матвієнко, копії ухвали та копії позовної заяви з додатками.
11 серпня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача Охріменко Д.В., який діє на підставі довіреності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначив, що відповідно до Протоколу серії БЦРТЦК №835 від 27.03.2025 року Позивач був повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09 год. 00 хв. 17.01.2025 року, однак не з`явився у визначену дату та час, порушивши вимоги пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ за №1487 від 30.12.2022 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Позивач повинен був прибути за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 у строки, вказані в повістці, а у разі неможливості прибуття, повідомити про поважність причин. Також, відповідно до Протоколу, позивача було повідомлено про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15 год. 00 хв. 11.04.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , каб. 30, проте на розгляд справи він не з`явився.
18 серпня 2025 року від представника позивача – адвоката Семенюти Р.А. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та відхилити доводи відзиву.
З метою повного та об`єктивного з`ясування обставин справи суд вважає за необхідне долучити до матеріалів справи відзив, який надійшов від відповідача. 
Керуючись ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до Витягу з ОСОБА_3 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , має номер в реєстрі «Оберіг» з підтвердженням статусу військового обліку, дані уточнені 04.02.2025 р., позивач мав відстрочку до 06.08.2025 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку».
В матеріалах справи міститься копія повістки №21754846 від 07.01.2025 року на ім`я ОСОБА_1 , сформованої в електронній формі. В повістці зазначено що ОСОБА_1 слід з`явитися 17.01.2025 р. о 9:00 до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення даних.
27.03.2025 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 було складено Протокол серії БЦРТЦК №835 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 17.01.2025 року, за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зі змісту якого слідує, що ОСОБА_1 , був повідомлений про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 9:00 год. 17.01.2025 року, однак не з`явився у визначену дату та час, порушивши вимоги п.п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1487 від 30.12.2022, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Протокол містить пояснення ОСОБА_1 , який зазначив, що 16.01.2025 в поштовій скриньці виявив повідомлення «Укрпошти», що на його ім`я надійшов рекомендований лист з повісткою. Коли 17.01.2025 з`явився в поштове відділення, йому повідомили, що лист з повісткою уже повернули відправнику. 
11.04.2025 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , відносно ОСОБА_1 винесено Постанову №БЦРТЦК/835 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП та визнано ОСОБА_1 винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 гривень. Справа розглядалась без участі позивача, копію постанови направлено поштою 14.04.2025 року.
З оскаржуваної постанови вбачається, що відповідно до протоколу, громадянин ОСОБА_1 був повідомлений про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 9:00 годину 17.01.2025, однак не з`явився у визначену дату та час, порушивши вимоги п.п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1487 від 30.12.2022, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Згідно поштового відправлення №0610220985280, яким було відправлено повістку №1754846 від 07.01.2025 та яке було відправлено 10.01.2025 року (05300, м. Київ, Україна), 15.01.2025 – невдала спроба вручення, 17.01.2025 року було здійснено повернення відправнику з відміткою «Одержувач відсутній за вказаною адресою».
З копії довідки від 17.05.2025 к/2649 виданої за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1 має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (самостійно виховує та утримує дитину віком до 18 років) на строк до 06.08.2025.
Постановою ВП № 78416026 від 19 червня 2026 року державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лисенко М.В. відкрито виконавче провадження з виконання постанови № БЦРТЦК/835 від 11.04.2025.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності
Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).
Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.
Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КупАП).
Відповідно до зі ст. 251 КУпАП, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Стаття 280 КУпАП вимагає від органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, прийняте у справі рішення.
Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).
У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Крім того, відповідно до вимог статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 210 КУпАП, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вбачається із примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року.
За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.
Відповідно до п.п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів) затверджених Постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року (далі Правила №1487), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджених Постановою КМУ № 560 від 16 травня 2024 року (далі Порядок №560), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Згідно п. 29 Порядку №560, у повістці зазначаються:
- прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) і дата народження громадянина, якому адресована повістка;
- найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ, що видав повістку;
- мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;
- місце, день і час явки за викликом;
- найменування посади, власне ім`я та прізвище, підпис посадової особи, яка видала повістку, та дата її підписання - для повісток, оформлених на бланку. Такі повістки скріплюються гербовою печаткою;
- прізвище та власне ім`я керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, дата накладення кваліфікованого електронного підпису - для повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
- реєстраційний номер повістки;
- роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.
У пункті 82 Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, зокрема, що «Рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
«Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника».
Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.
Так, судом встановлено, що 11 квітня 2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у зв`язку з тим, що він, був повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 9:00 годину 17.01.2025, однак не з`явився у визначену дату та час, порушивши вимоги п.п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1487 від 30.12.2022. 
У даній справі судова повістка безпосередньо ОСОБА_1 вручена не була та докази своєчасного повідомлення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» в матеріалах справи відсутні. 
Поряд з тим, з копії повістки №21754846 від 07.01.2025 року на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що він повинен був з`явитись 17.01.2025 р. о 9:00 до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення даних. Проте, така підстава виклику, як «уточнення даних» відсутня у переліку підстав обо`язкової явки за п.п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України, розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.
Згідно ч 5 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень, серед інших, є територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Водночас, в оскаржуваній постанові не зазначено доказів, що відповідач, як Держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних резервістів, не мав можливості отримати персональні дані позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційним системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, оскільки відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодекс не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у том числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками адміністраторами) яких є державні органи.
Належні, допустимі та достатні докази про те, які саме відомості (персональні дані) не уточнено позивачем, які не могли бути одержані самостійно ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідачем суду не надано.
Відповідач, як держатель відповідного реєстру мав можливість перевірити та підтвердити всі необхідні відомості про особу позивача. Зі справи ніщо не вказує на те, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей позивача порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.
Зазначене в силу примітки до ст. 210 КУпАП виключає можливість застосування до позивача положень ст. 210 та ст. 210-1 КУпАП та притягнення його до відповідальності.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.
Такої ж правової позиції дотримується і Верховний суд у постанові від 08 липня 2020 року по справі № 463/1352/16-а, в якій зазначив, що «процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, де вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Аналізуючи зібрані по справі докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а в матеріалах справи відсутні докази, які б об`єктивно підтверджувала факт порушення позивачем приписів ч. 3 ст. 210 КУпАП, а тому постанова підлягає скасуванню, з закриттям провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 19, 55, 62 Конституції України, ст. ст. 2, 5, 9, 44, 69, 77, 90, 124, 126, 132, 139, 159, 171, 205, 242, 268, 286 КАС України, суд 

У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.
Скасувати постанову №БЦРТЦК/835 від 11.04.2025 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 25500,00 гривень, провадження у справі закрити.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 . 

Суддя	О. А. Сомок