Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків 
09 липня 2026 року № 440/420/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Полтавського окружного адміністративного суду (вул. Пушкарівська, буд. 9/26,м. Полтава,Полтавський р-н, Полтавська обл.,36039, код ЄДРПОУ35521510) визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила суд:
- визнати протиправними дії Полтавського окружного адміністративного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року (включно) із застосуванням обмеження розміру суддівської винагороди, передбаченого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", а також суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 27 жовтня 2025 року (включно) та допомоги на оздоровлення (за 2021-2025 роки), виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102 грн.;
- зобов`язати Полтавський окружний адміністративний суд нарахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року (включно), обчисливши її відповідно до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" без застосування обмеження, передбаченого статтею 29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік", та суддівську винагороду за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року (включно) і матеріальну допомогу на оздоровлення за 2021 рік із застосуванням для розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2270,00 грн.; суддівську винагороду за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року (включно) і матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік, із застосуванням для розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481,00 грн; суддівську винагороду за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року (включно) і матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023 рік із застосуванням для розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684,00 грн.; суддівську винагороду за період з 01 січня 2024 року по 27 жовтня 2025 року (включно) і матеріальну допомогу на оздоровлення за 2024-2025 роки із застосуванням для розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн.
Ухвалою суду від 21.01.2026 р. справу передано до Другого апеляційного адміністративного суду для визначення підсудності.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2026 року передано за підсудністю до Харківського окружного адміністративного суду.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №440/420/26 передана на розгляд судді Кухар М.Д.
Ухвалою суду від 19.03.2026 року справі прийнято до провадженнясудді ОСОБА_2 та відкрито спрощене провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що Указом Президента України «Про призначення суддів» №465/2009 від 22 червня 2009 року ОСОБА_1 , призначено на посаду судді Полтавського окружного адміністративного суду строком на 5 років.
Указом Президента України «Про призначення суддів» №95/2017 від 03 квітня 2017 року призначено на посаду судді Полтавського окружного адміністративного суду (безстроково).
Згідно з Рішенням Вищої ради правосуддя від 16 жовтня 2025 року № 2142/0/15-25 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Полтавського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Відповідно до наказу голови Полтавського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року № 62/10 відраховано зі штату Полтавського окружного адміністративного суду в останній день щорічної відпустки - 27 жовтня 2025 року у зв`язку зі звільненням з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Позивачка вважає, що відповідачем не проведено повного розрахунку у день звільнення з роботи, оскільки суддівська винагорода у період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року та суддівська винагорода і матеріальна допомога на оздоровлення у період з 01 січня 2021 року по 27 жовтня 2025 року виплачуватися у меншому розмірі, ніж не визначено статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-УІП, що й стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку вищенаведеному,суд вказує наступне.
Згідно з пунктом 14 частини першої статті 92 Конституції У країни виключно законами України визначаються, зокрема судоустрій, судочинство, статус суддів
Статтею 130 Конституції України передбачено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя Розмір винагороди судці встановлюється законом про судоустрій.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон У країни "Про судоустрій і статус суддів" №1402-УІП від 02 червня 2016 року /надаті - Закон №1402-УІП/
Частина перша статті 135 Закону №1402-УПІ передбачає, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною другою статті 135 Закону №1402-УІІ1 суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом Суддівська винагорода ск.татається з посатового окладу та доплат за: 1) вислугу років. 2) перебування на адміністративній посаті в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці
Пунктом 1 частини третьої вказаної статті визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить ЗО прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на І січня календарного року
Частиною четвертою зазначеної статті встановлено, що до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному' пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб, 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.
Згідно з частиною п`ятою цієї ж статті суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років -15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - ЗО відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.
Обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків
Суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу Судцям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів (стаття 136 Закону №1402-У1І1)
Отже, розмір суддівської винагороди встановлюється виключно Законом України "Про судоустрій і статус суддів", на що безпосередньо вказує частина друга статті 130 Конституції України.
Тобто Закон України "Про судоустрій і статус суддів" є спеціальним нормативно-правовим актом по відношенню до встановлення розміру суддівської винагороди При наявності розбіжностей між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надасться спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом 
Щодо періоду з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020року (включно).
18 квітня 2020 року' набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 553-ІХ від 13 квітня 2020 року, яким доповнено Закон України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" статтею 29 наступного змісту:
"Установити, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з мстою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки
Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині першій цієї' статті, які безпосередньо затіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемія гострої респіраторної хвороби СОVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС) Перелік відповідних посат встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Обмеження, встановлене у частині перішй цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому' Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті)".
Оскільки Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 553-ІХ від 13 квітня 2020 року не скасовано норму Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-УП1 від 02 червня 2016 року щодо розміру суддівської винагороди, при визначенні розміру суддівської винагороди відповідач повинен був керуватись вимогами статті 135 Закону № 1402-УІП, а не статті 29 Закону' України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (у редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 553-ІХ від 13 квітня 2020 року), застосування якої прямо суперечить нормі статті 130 Конституції України
Суд вказує, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо того, що предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, та цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзац восьмий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007). Конституційний Суд України наголошував на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України.
Суд також зазначає, що Конституційний Суд України неодноразово звертав увагу на недопустимість обмеження законом незалежності суддів, зокрема їх належного матеріального забезпечення, зміни розміру суддівської винагороди, рівня довічного грошового утримання суддів у відставці (рішення від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4- рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № З-рп/2013, від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013, від 8 червня 2016 року № 4-рп/20І6, від 4 грудня 2018 року № і 1 -р/2018, від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020, від 11 березня 2020 року № 4-р/2020)
Конституційний Суд України вказував, що гарантії незалежності суддів зумовлені конституційно визначеною виключною функцією судів здійснювати правосуддя, законодавець не може свавільно встановлювати або змінювати розмір винагороди судді, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.1- пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2020 року № 4-р/2020)
Верховний Суд у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 340/1916/20 висловив правову позицію з приводу застосування положень статті 135 Закону № 1402-УІП при виплаті суддівської винагороди (у період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року), усуваючи таким чином правову колізію, яка виникла у зв`язку із набранням чинності положень Закону № 553-ІХ, яким Закон № 294- IX було доповнено статтею 29
Так, у постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 340/1916/20 викладено висновок про те, що для спірних правовідносин спеціальними є норми статті 135 Закону № 1402- VIII, які попри те, що в часі цей закон прийнятий раніше, мають пріоритет стосовно пізніших положень Закону № 294-1Х (у редакції Закону № 553-ІХ). Ще раз підкреслено, що Основний Закон України має найвищу юридичну силу, тож «спеціальність» Закону № 1402- VIII, зокрема його статті 135, що спирається передусім на конституційні положення частини другої статті 130 і є своєрідним її «продовженням», у цьому випадку безапеляційно долає доктринальний принцип подолання колізії правових норм, за яким наступний закон з того самого питання скасовує дію попереднього (попередніх). Закон № 294-ІХ (у редакції Закону № 553-ІХ) мас іншу сферу регулювання Вимоги щодо його змісту містяться в частині другій статті 95 Конституції України та деталізовані у БК України Цей закон (про державний бюджет) не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів Розмір суддівської винагороди визначено у статті 135 Закону № 1402-УШ, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі) є законом про судоустрій в значенні частини другої статті 130 Конституції України (пункт 54). Зміни до цього Закону в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди, не вносилися, лож законних підстав для обмеження її виплати (десятьма прожитковими мінімумами) не було
У постанові Верховного Суду від 23 червня 2021 року у справі № 520/13014/2020 сформовано висновок про ге, що суди попередніх інстанцій правильно застосували норми статті 135 Закону № 1402-УШ. констатуючи, що цей закон є спеціальним для спірних правовідносин і неправомірним було обмеження виплати позивачці суддівської винагороди протягом квітня-серпня 2020 року розміром, що не перевищував десяти прожиткових мінімумів на підставі статті 29 Закону № 294-ІХ (у редакції Закону № 553-ІХ).
За приписами статті 148 Закону № 1402- VIII фінансування всіх сущів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України.
Функції розпорядника "бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України. Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Верховного «Суду, Вищої ради правосуддя, апеляційної палати вищого спеціалізованого суду, а також у цілому щодо апеляційних, місцевих судів. Видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації. Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку. Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України не можуть бути скорочені в поточному фінансовому році.
З огляду на викладене, дії щодо нарахування та виплати позивачці суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року включно із застосуванням обмеження розміру суддівської винагороди, передбаченого статтею 29 Закон) України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", вчинені Полтавським окружним адміністративним судом з порушенням вимог частини другої статті 130 Конституції України та статті 135 Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402- VIII від 02 червня 2016 року, а тому- є протиправними.
Щодо періоду з 01 січня 2021 року по 27 жовтня 2025 року (включно):
Суд вказує, що статтею 7 Закону У країни від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ "Про Державний бюджет У країни на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку' на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення; дітей віком до 6 років; з І січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень, дітей віком від 6 до 18 років; з І січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень, працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з І грудня - 2481 гривня, працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні, працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня - 2102 гривні, працездатних осіб, який застосовується для визначення посалового окладу прокурора окружної прокуратури: з І січня - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні.
Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02 грудня 2021 року № 1928- IX передбачено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2393 гривні, з 1 липня - 2508 гривень, з 1 грудня - 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; з 1 січня-2100 гривень, з 1 липня- 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні, працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів: з 1 січня - 2)02 гривні, працездатних осіб, який застосовуєгься для визначення посалового окладу прокурора окружної прокуратури: з І січня - 1600 гривень, осіб, які втратили працездатність з 1 січня- 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.
Статтею 7 Закону- України Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року №2710- ЇХ установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні, працездатних осіб - 2684 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посалового окладу судді, - 2102 гривні, працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів - 2102 гривні, працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу- прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень, осіб, які втратили працездатність, - 2093 гривні.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-ІХ установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення дітей віком до 6 років - 2563 гривні, дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень, працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність - 2361 гривня
Статтею 7 Закону У країни "Про Державний бюджет У країни на 2025 рік" від 19 листопада 2024 року № 4059-ІХ установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до IX років - 3196 гривень; працездатних осіб - 302Х гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів. - 2102 гривні; осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня; осіб, які втратили працездатність, який застосовується для визначення розміру доплати за проживання на територіях радіоактивного забруднення, в тому числі за рішеннями суду, - 1600 гривень. Прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, становить: з 1 січня 2025 року по 31 липня 2025 року - 1600 гривень, з 1 серпня 2025 року по 31 грудня 2025 року - 2102 гривні.
Таким чином, законодавцем фактично розширено перелік основних соціальних і демографічних груп населення та встановлено окремі розміри прожиткового мінімуму для суддів, прокурорів окружної прокуратури та працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами При цьому розмір прожиткового мінімуму для вказаних категорій осіб встановлено у розмірі меншому, ніж прожитковий мінімум для працездатних осіб.
Спір за вказаний період виник у зв`язку з обчисленням суддівської винагороди, виходячи з установленого в Законі про Державний бюджет України на відповідний календарний рік прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового оклалу судді, розмір якого становить 2102,00 грн.
Суд вказує, що розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, прямо залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Будь-які обмеження суддівської винагороди не можуть бути застосовані іншими нормативно-правовими актами, окрім Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з наступного
Відповідно до статті 8 Основного Закону України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Згідно зі статтею 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.
Конституційний Суд України в пункті 4.3 рішення від 11 березня 2020 року в справі № 4- р/2020 посиланням в тому числі на норми міжнародного права зазначив, що «Конституційний Суд України неодноразово висловлював юридичні позиції щодо незалежності суддів, зокрема їх належного матеріального забезпечення, зміни розміру суддівської винагороди, рівня довічного грошового утримання суддів у відставці (рішення Конституційного Суду України від 24 червня 1999 року № 6- рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від З червня 2013 року № 3-рп/2013, від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013, від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016, від 4 грудня 2018 року № І 1-р/2018, від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020).»
«Конституційний Суд України послідовно вказував: однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів, встановлена система гарантій незалежності суддів не є їхнім особистим; привілеєм; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку а досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); гарантії незалежності суддів є невід ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом, суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу, зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, у свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у виді матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому (перше речення абзацу третього пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 24 червня 1999 рою № б-рп/99, перше речення абзацу шостого підпункту 2.2 пункту' 2 мотивувальної частини Рішення від 3 червня 2013 року № 3-рп/2()13, друге речення абзацу шостого підпункту 3.2, абзаци двадцять сьомий, тридцять третій, тридцять четвертий підпункту 3.3 пункту З мотивувальної частини Рішення від 4 грудня 2018 року № 11-р/2018) »
«Відповідно до пункту 62 Висновку Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів від 1 січня 2001 року № 1 (2001) у цілому важливо (особливо стосовно нових демократичних країн) передбачити спеціальні юридичні приписи щодо убезпечення суддів від зменшення винагороди суддів, а також щодо гарантування збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя».
«Європейська Комісія "За демократію через право" (Венеційська Комісія) наголосила, що зменшення винагороди суддів за своєю суттю не є несумісним із суддівською незалежністю; зменшення винагороди лише для певної категорії суддів, безсумнівно, порушить суддівську незалежність (пункт 77 Висновку щодо внесення змін до законодавства [України], яке регулює діяльність Верховного Суду та органів суддівського врядування, від 9 грудня 2019 року № 969/2019 (далі - Висновок).»
«Гарантії незалежності суддів зумовлені конституційно визначеною виключною функцією судів здійснювати правосуднім (частина перша статті 124 Основного Закону України) »
«Наведені положення Конституції України, юридичні позиції Конституційного Суду України дають підстави стверджувати, що законодавець не може свавільно встановлювати або змінювати розмір винагороди судді, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу.».
Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-ХІУ
Відповідно до статті 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також анімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. -
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих. хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років, дітей віком від б до 18 років, працездатних осіб, осіб, які втратили працездатність.
До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку У змісті наведеної норми Закону України "Про прожитковий мінімум" закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.
Водночас Законами про Державний бюджет України на відповідний календарний рік разом із встановленням з 1 січня відповідного року прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб, передбачений такий вид прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді", розмір якого становив 2102,00 грн. 
Суд вказує, що зміни до Закону №1402-У11! у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону України "Про прожитковий мінімум" щодо визначення прожиткового мінімуму, не вносилися, у зв`язку З чим законні підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, відсутні
Закон про Державний бюджет України на відповідний календарний рік фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону №1402-УІІІ.
Проте Закон про Державний бюджет України на відповідний календарний рік не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція У країни не налає Закону про Державний бюджет У країни вищої юридичної сили стосовно інших законів
На такі аспекти законодавчого регулювання звертав увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа шодо предмета та змісту Закону про Державний бюджет України)
Законом №1402-УШ закріплено, то для визначення розміру суддівської винагородило уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року
Оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України "Про судоустрій і статус суддів"
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 .листопада 2021 року у’ справі №400/2031/21, від 30 листопада 2021 року у справі №360/503/21, від 22 червня 2023 року у справі №400/4904/21, від 12 липня 2023 року у справі №140/5481/22, від 24 липня 2023 року у справі №280/9563/21, від 26 липня 2023 року у справі №240/2978/22. від 18 жовтня 2023 року у справі №400/12428/21, від 12 вересня 2024 року у справі №580/2522/24 тощо
Також постановою Верховного Суду від 05 січня 2026 року у справі № 200/6332/23 касаційну скаргу Дніпровського апеляційного суду залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2024 року залишено без змін.
При цьому, як встановлено судом касаційної інстанції, «позов обгрунтований тим, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2023 (2 684,00 грн), на іниіу розрахункову величину, яка Законом України від 02.06.2016 № 1402-УШ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-УІІІ) не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102,00 грн). є неправомірною.
Виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону України № 1402-УІІІ, норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.07.2024, позов задоволено.
За висновками судів попередніх інстанцій Законом України №1402 закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги 'може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, відповідач неправильно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом.
Суди зауважили, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, що регулюють питання правового статусу суддів, не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.
Судами попередніх інстанцій зазначено, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2023 (2 684.00 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402-УІІІ не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2 102.00 грн). є неправомірною».
Щодо питання матеріального забезпечення суддів Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 26 квітня 2006 року у справі "Зубко та інші проти України" зазначив, що неспроможність держави вчасно виплачувати суддям їх виплати є несумісною з потребою їх здатності виконувати свої професійні функції неупереджено, щоб не зазнавати тиску і впливу на поведінку; неспроможність держави гарантувати адекватну та своєчасну виплату винагороди національним суддям та невизначеність, х якій вони залишаються, порушує справедливий баланс, що має виникнути між потребами державного інтересе та необхідністю захистити права заявників на мирне володіння своїм майном.
Слід підкреслити, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, що регулюють питання правового статусу суддів, не допускається зву ження змісту та обсягу, визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.
Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, на іншу розрахункову величин) (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн), яка Законом №1402-У1ІІ не передбачена є неправомірною.
Оскільки виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону №1402-УІІ1, відсутні правові підстави для застосування до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди)норм інших законодавчих актів
Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Полтавського окружного адміністративного суду (вул. Пушкарівська, буд. 9/26,м. Полтава,Полтавський р-н, Полтавська обл.,36039, код ЄДРПОУ35521510) визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Полтавського окружного адміністративного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року (включно) із застосуванням обмеження розміру суддівської винагороди, передбаченого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", а також суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 27 жовтня 2025 року (включно) та допомоги на оздоровлення (за 2021-2025 роки), виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102 грн.
Зобов`язати Полтавський окружний адміністративний суд нарахувати та виплатити з урахуванням раніше виплачених сум ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року (включно), обчисливши її відповідно до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" без застосування обмеження, передбаченого статтею 29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік", та суддівську винагороду за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року (включно) і матеріальну допомогу на оздоровлення за 2021 рік із застосуванням для розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2270,00 грн.; суддівську винагороду за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року (включно) і матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік, із застосуванням для розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481,00 грн; суддівську винагороду за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року (включно) і матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023 рік із застосуванням для розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684,00 грн.; суддівську винагороду за період з 01 січня 2024 року по 27 жовтня 2025 року (включно) і матеріальну допомогу на оздоровлення за 2024-2025 роки із застосуванням для розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.