ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 464/3995/26 пров. № А/857/39574/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р. Б.,
суддів Бруновської Н.В., Валюха В. М.,
з участю секретаря судового засідання - Пославського Д. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 02 липня 2026 року, що ухвалив суддя Борачок М. В. у місті Львові, у справі № 464/3995/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд скасувати постанову інспектора 1 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Ревич С. А. серії ЕНА № 7197011 від 15 травня 2026 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 травня 2026 року інспектор поліції Ревич С.А. виніс постанову серії ЕНА № 7197011, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за змістом якої 15 травня 2026 року о 08 год 59 хв у с. Зимна Вода на автодорозі М-11 “Львів-Шегині”, 11 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки “Tesla Model S”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушила швидкісний режим у населеному пункті, а саме рухалася зі швидкістю 76 км/год, при дозволеній швидкості 50 км/год, чим порушила п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху інспектор виміряв лазерним приладом TruCam tc 000652. 
Цією ж постановою відповідач наклав на позивачку штраф у розмірі 340,00 грн.
Позивачка вважає спірну постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки, на переконання апелянтки, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення працівник патрульної поліції не ознайомив позивачку з доказами на підтвердження перевищення дозволеної швидкості руху, тобто не дослідив докази, на підставі яких виніс постанову. 
Такі дії інспектора, як вважає позивачка, порушують права особи, яку притягають до адміністративної відповідальності, та порушують порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови. 
Крім того позивачка вказує на те, що прилад вимірювання швидкості TruCam tc 000652, яким інспектор виміряв швидкість руху транспортного засобу “Tesla Model S”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , інспектор тримав у руках, що, на думку позивачки, суперечить ст. 40 Закону України “Про Національну поліцію”. 
02 липня 2026 року Сихівський районний суд міста Львова прийняв рішення, яким відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови залишив без задоволення.
Постанову інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Ревич Сергія Андрійовича серії ЕНА № 7197011 від 15 травня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді накладення штрафу в розмірі 340 гривень залишив без змін.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не заперечує той факт, що 15.05.2026 о 08:59 год. ОСОБА_1 рухалася транспортним засобом марки “Tesla Model S” д.н.з. НОМЕР_1 в населеному пункті с. Зимна Вода, автодорога Львів-Шегині 11км. 
Суду першої інстанції, вважав, що інспектор поліції мав право здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення, діяв у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, розглянув справу у присутності позивачки, тому прийшов до висновку, що спірна постанова є правомірною.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржила позивачка, подавши апеляційну скаргу, у якій просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити, скасувати постанову серії ЕНА № 7197011, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Таку позицію обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та незаконним, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. 
ОСОБА_1 наголошує на тому, що прилад вимірювання швидкості TruCam tc 000652, яким інспектор виміряв швидкість руху транспортного засобу “Tesla Model S”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , інспектор тримав у руках, що суперечить ст. 40 Закону України “Про Національну поліцію”, проте суд першої інстанції цей факт не дослідив, а обмежився тим, що навів зміст копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/35269 та копії сертифіката затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA.TR.001 241-18 і, як наслідок, зробив висновок про правомірність використання приладу для вимірювання швидкості.
Апелянтка зазначає, що на підтвердження вини у вчиненні адміністративного правопорушення відповідач надав показники вимірювання швидкості приладом TruCam tc 000652, який не можна вважати технічним засобом, що здійснює вимірювання швидкості, результати якого суд може розглядати як доказ у справі. 
Тому апелянтка вважає, що постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 7197011 необхідно скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. 
Позиція відповідача зводиться до того, що законодавець допускає розміщення технічних засобів та технічних приладів по зовнішньому периметру доріг і не встановлює заборон поліцейським фіксувати порушення правил дорожнього руху за допомогою технічних приладів та технічних засобів, конструктивно виготовлених для тримання в руці.
Відповідач наголошує на тому, що лазерний вимірювач швидкості TruCam є засобом вимірювання з допоміжною функцією фото- та відеофіксації, який конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, а максимально допустима похибка приладу як у ручному, так і в автоматичному режимі становить ±2 км/год у діапазоні від 2 км/год до 200 км/год. 
За таких обставин вважає спірну постанову правомірною.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що постановою серії ЕНА № 7197011 від 15.05.2026, складеною інспектором Ревич С.А., позивачку ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 15.05.2026 о 08:59 год у с. Зимна Вода автодорога Львів-Шегині 11 км, керуючи транспортним засобом марки “Tesla Model S” д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила порушення швидкісного режиму в населеному пункті с. Зимна Вода, а саме рухалася зі швидкістю 76 км/год. при дозволеній швидкості 50 км/год., швидкість руху вимірювалась приладом TruCam tc 000652, чим порушила вимоги пункту 12.4 ПДР України.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно - правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 40 Закону України “Про Національну поліцію”, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз.
У абзаці 2 частини 1 статті 40 Закону України “Про Національну поліцію”, зазначено, що технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Із наведених норм встановлено, що, крім приладів автоматичної фіксації правопорушень, поліцейський може використовувати інші технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. При цьому, такі він може закріплювати у спосіб визначений абзацом 2 частини 1 статті 40 Закону України “Про Національну поліцію”.
Отже, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень поліцейський може використовувати або у спосіб, визначений абзацом 2 частини 1 статті 40 Закону України “Про Національну поліцію”, або у інший, не заборонений законодавством України, спосіб.
Апеляційний суд встановив те, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів “TruCam” є засобом вимірювальної техніки і конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання швидкості транспортних засобів.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що можливість вимірювання швидкості автомобіля за допомогою технічного приладу для вимірювання швидкості, що знаходиться в руках поліцейського передбачена законодавством, в тому числі і статтею 40 Закону України “Про Національну поліцію”.
Тому, апеляційний суд вважає, що відповідач діяв правомірно здійснюючи вимірювання швидкості лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів “TruCam”, тримаючи його в руках.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.
Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апеляційний суд встановив те, що, на підтвердження порушення позивачкою швидкості руху, відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, надав інформацію, зафіксовану приладом вимірювання швидкості “TruCam” tc 000652.
Згідно з даними цього приладу позивачка перевищила дозволену швидкість руху транспортного засобу позивачки становила 76 км/год, при дозволеній у населеному пункті швидкості 50 км/год, тобто більше, нід на 20 км/год. 
Ця подія трапилась в населеному пункті с. Зимна Вода
Виходячи із цих обставин, апеляційний суд вважає, що інформацію, зафіксовану приладом вимірювання швидкості “TruCam” tc 000652, необхідно визнати такою, що підтверджує порушення позивачкою швидкісного режиму проїзду в межах населеного пункту.
Отже, в діях позивачки наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, розмір накладеного штрафу - 340 грн - відповідає двадцяти неоподатковуваним мінімумам доходів громадян і санкції цієї норми, а тому постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 7197011 від 15 травня 2026 року є законною.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Оскільки, апеляційний суд встановив, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною, то рішення суб`єкта владних повноважень необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 02 липня 2026 року в справі № 464/3995/26 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена.

Головуюча суддя | | Р. Б. Хобор
судді | | Н. В. Бруновська
| | В. М. Валюх