Справа № 515/919/26
Провадження № 2/515/1535/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2026 року м. Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Дем`янової О.А.,
за участі секретаря судового засідання Чумаченко Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог 
04 травня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі - ТОВ «Свеа Фінанс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
30.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (далі - ТОВ «Слон Кредит») та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 1273723 у формі електронного документу з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора В772, направленого на номер телефону: НОМЕР_1 , за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 4100,00 грн шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку № НОМЕР_2 , строком на 360 днів, із зобов`язанням повернення та сплати процентів. Відповідач частково здійснював оплату за договором.
24 липня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу № 2407-24, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 38015,00 грн, з них: 4100,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 33 915,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Посилаючись на те, що відповідач лише частково сплатив суму, не виконав зобов`язання за кредитним договором, кредитні кошти у визначений строк не повернув, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість у загальній сумі 38015,00 грн та судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Рух справи
27 травня 2026 року у порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Дем`яновій О.А.
28 травня 2026 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Сторонам роз`яснено їх процесуальні права, зокрема право подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також те, що за відсутності клопотань будь-якої зі сторін справа буде розглянута в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Роз`яснено, що відповідач має право надіслати відзив на позовну заяву, позивач - має право підготувати відповідь на відзиви, виклавши письмово свої міркування, аргументи та надати відповідні докази, та направити відповідачу та суду з підтвердженням такого направлення учасникам справи, а відповідач має право підготувати заперечення на відповідь на відзив, та направити позивачу й суду з підтвердженням такого направлення учасникам справи.
Роз`яснено учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) є їхнім правом.
Аргументи, доводи, клопотання учасників справи
ТОВ «Свеа Фінанс» у позовній заяві просило провести розгляд справи за відсутності представника банку, зазначивши, що підтримує позовні вимоги та не заперечує відносно заочного розгляду справи.
У лютому 2026 року до суду повернулась поштова кореспонденція, яка направлялась судом ОСОБА_1 (копія ухвали Татарбунарського районного суду Одеської області від 28.05.2026 року)
Поштова кореспонденція, яка направлялась на адресу відповідача, повернута до суду із відміткою поштової служби «Адресат відсутній».
Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Повернення поштової кореспонденції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», є належним повідомленням учасника справи (постанова Верховного Суду від 13 травня 2024 року у справі № 755/4829/23).
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постанови Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19 та від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (постанова Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18).
Суд виконав обов`язок щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце слухання справи та приймаючи до уваги практику Верховного Суду, щодо питання оповіщення учасника справи про розгляд справи, вважає, що відповідач у цій справі є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04).
У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
30.10.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1273723, за умовами якого Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (а.с. 5-7). Договір було підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором В772.
Згідно з п.1.3. Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 4100,00 грн. Тип кредиту - кредит.
Відповідно до п.1.4. Договору, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі.
Згідно з п.1.5. Договору, тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти за таких умов: за стандартною процентною ставкою - 2,50% в день, яка застосовується у межах строку кредиту; за зниженою процентною ставкою – 1,250% в день, яка застосовується на таких умовах: якщо споживач до 19.11.2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного у Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Згідно з п.1.6. Договору, мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.
Пунктом п.1.8. Договору сторони передбачили, що загальні витрати на дату укладення Договору складають: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 41000,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 39975,00 грн.
Згідно з п.1.7. Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 163455,62% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 64267,27%.
Відповідно до п.2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 .
Згідно з п.2.2. Договору, сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 30.10.2023 року або 31.10.2023 року.
Договір був підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором В772.
Згідно з Додатком № 1 до Договору, сторони визначили, що цей Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки визначені в Договорі.
21 грудня 2023 року ТОВ «Слон Кредит» перерахувало відповідачу кредитні кошти у сумі 4100,00 грн на платіжну карту № НОМЕР_2 , вказану у Договорі, з чого слідує, що свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Пейтек» за вих. № 20240802-3297 від 02 серпня 2024.
Відповідно до розрахунку, наданого ТОВ «Слон Кредит», заборгованість відповідача, з урахуванням сплати коштів на погашення кредиту, станом на 05.10.2024 року становить 38015,00 грн, з них: 4100,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 33915,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
24 липня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу № 2407-24, за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» за оплату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Згідно з п.1.1. Договору факторингу, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимолг фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки, встановлені цим Договором.
Відповідно до п.3.1.3 Договору факторингу право вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього Договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. Разом із правами вимоги фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим Договором.
Згідно з Витягом з реєстру боржників до Договору факторингу №2407-24 від 24 липня 2024 року слідує, що ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту №1273723 від 30.10.2023 року.
Таким чином, ТОВ «Свеа Фінанс» є правонаступником ТОВ «Слон Кредит», та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з відповідачем.
Мотивувальна частина
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Норми ч.5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII (зі змінами) передбачають, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
На підтвердження існування договірних відносин між ОСОБА_1 (як позичальником) та ТОВ «Слон Кредит» (як первісним кредитором) позивачем у справі були надані копії договору від 30.10.2023 № 1273723, паспорт споживчого кредиту продукту (документ, в якому містяться інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, інформація та контактні дані кредитодавця, порядок повернення кредиту тощо).
Згадані документи підписані ОСОБА_1 електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, який є аналогом власноручного підпису.
Підписаний ОСОБА_1 кредитний договір за формою відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію».
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК).
У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19 сформовано наступну правову позицію.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з частинами першою, другою статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положенням про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, затвердженим Постанова Правління Національного банку України № 151 від 13.12.2019 (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що цифровий власноручний підпис - власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом.
Відповідач, підписавши кредитний договір, не лише погодив його умови, але й скористався кредитом.
Факт укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Слон Кредит» кредитного договору, отримання ним позичених коштів на суму 4100,00 грн сторонами не оспорюється.
З матеріалів справи вбачається, що перерахування коштів у сумі, визначеній умовами кредитного договору, первісним кредитором здійснювалось на реквізити банківської картки, яку ОСОБА_1 . 
Факт перерахування коштів підтверджено листом ТОВ «Пейтек України» № 20240802-3297 від 02.08.2024, в якому підтверджено факт ого, що 30.10.2023 18:49:24 на суму 4100.00 грн, було здійснено транзакцію в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - f64724ca-520a-4d71-a1b0-d0c900031e0a, номер транзакції в системі ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» – 12737231698684564, банк-еквайр - АТ "ПУМБ", призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_2 .
Доказів на спростування зазначених фактів матеріали справи не містять.
За вказаних обставин, суд вважає доведеним той факт, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Слон Кредит» виникли кредитні правовідносини й відповідач отримав кредит у розмірі 4100,00 грн.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦПК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Встановлено, що 24 липня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу № 2407-24, за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» за оплату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Згідно з Витягом з реєстру боржників до Договору факторингу №2407-24 від 24 липня 2024 року слідує, що ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту №1273723 від 30.10.2023 року.
Таким чином, ТОВ «Свеа Фінанс» є правонаступником ТОВ «Слон Кредит», та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з відповідачем.
Суду не надано доказів на спростування факту переуступлення права вимоги за кредитним договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Оскільки між сторонами існують договірні правовідносини щодо отримання кредиту, позичальником не виконані зобов`язання перед кредитодавцем (первісним кредитором), кошти, отримані в кредит, в обумовлений строк відповідачем добровільно не повернуті, новий кредитор (як правонаступник) має право на отримання від позичальника простроченої заборгованості за основною сумою кредиту.
Зважаючи на доведеність позивачем права вимоги за кредитним договором №1273723 від 30.10.2023 року, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4100 грн є обґрунтованими.
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості до  ОСОБА_1 , позивач, крім заборгованості за тілом кредиту, просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Щодо стягнення заборгованість за процентами за користування кредитними коштами
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Також враховуючи положення статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частин першої четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Таким чином, при вирішенні вимог щодо стягнення процентів має значення строк виконання відповідного зобов`язання і природа нарахованих процентів.
У постановах від 05 березня 2023 року у справі № 910/4518/16, від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц Верховний Суд виснував, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів за користування коштами може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Суд відповідно до вимог статті 13 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених вимог.
Умовами кредитного договору №1273723 від 30.10.2023 року визначено, що кредит надається на 360 днів, дата останнього платежу по кредиту 24.10.2024 року.
За вказаних обставин кредитор має право нараховувати проценти за користування кредитом у межах погодженого сторонами договору строку надання позики, тобто до 24.10.2024 року.
Згідно розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Свеа Фінанс» станом на 24.10.2024 року заборгованість ОСОБА_1 за договором №1273723 від 30.10.2023 року становить 38015,00 грн, з яких: 4100 грн тіло кредиту, 33915,00 грн проценти.
Разом з цим, суд враховує наступне.
За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до положень договору про відкриття кредитної лінії №1273723 від 30.10.2023 року стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом, а нарахування процентів здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Договір №1273723 від 30.10.2023 року є договором про споживчий кредит, а тому до правовідносин між сторонами справи, які виникли щодо укладення та виконання згаданого договору, застосуванню підлягають положення Закону України «Про споживче кредитування».
Проте, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 % (ст. 8 доповнено ч. 5 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ від 22 листопада 2023року (далі Закон України № 3498-ІХ).
Пунктом 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України №3498-ІХ максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.
Закон України № 3498-ІХ набрав законної сили 24 грудня 2023 року. Тобто, з 24 грудня 2023року та протягом перших 120 днів (до 22 квітня 2024 року) розмір денної процентної ставки при укладенні кредитного договору не може перевищувати 2,5 %.
Національний банк України у листі від 20 лютого 2024 року «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надав роз`яснення щодо застосування Закону України №3498-ІХ, а також п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування`з метою недопущення порушення прав споживачів.
Так, у пункті 2 вказаного листа щодо максимального розміру денної процентної ставки Національним банком України роз`яснено, що «відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, тобто до 20 серпня 2024 року включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня до 20 серпня 2024 року включно).
На підставі ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, тобто з 21 серпня 2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%.
З огляду на те, що відсоткова ставка встановлена законом, який регулює спірні правовідносини між сторонами, не може бути збільшена умовами договору, тому суд вбачає за необхідне навести власний розрахунок відсоткової ставки, враховуючи умови договору та норми законодавства, які діяли на час виникнення правовідносин.
За період з 31.10.2023 по 19.11.2023 позивачем вірно визначено суму відсотків за користування кредитом, а саме 1025,00 грн.
Разом з тим, наведені позивачем розрахунки заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, що проведені після 22 квітня 2024 року за ставкою 1,50% за кожен день користування кредитом не узгоджуються із приписами Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
За приписами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Так, з 24 грудня 2023 року, дата набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, перші 120 днів закінчуються 22 квітня 2024 року, тому за цей період, враховуючи умови договору, процентна ставка становить 2,5 % в день.
Таким чином, сума заборгованості за процентами, що нарахована за період з 20.11.2023 по 22.04.2024 року складає 13927,50 грн. (4 100,00 грн х 2,5 % х 155 днів – 1960 грн (що були сплачені позичальником у цей період).
З 23 квітня до 20 серпня 2024 року відсоткова ставка становитиме 1,5 % в день, а в подальшому відсотки розраховуються виходячи з відсоткової ставки у розмірі 1 % в день.
Таким чином, сума заборгованості за процентами, що нарахована за період з 23.04.2024 до 20 серпня 2024 року складає 7380,00 грн (4 100,00 грн х 1,5 % х 120 днів).
Відтак, з 21.08.2024 до 24.10.2024 року сума заборгованості за процентами становить 2665,00 грн (4100,00 грн х 1 % х 65 днів).
Таким чином, заборгованість відповідача зі сплати процентів за користування кредитом за договором №1273723 від 30.10.2023 становить 24997,50 грн.
Висновки за результатами розгляду справи
Враховуючи, що боржник, отримавши кошти у кредит, не виконував належним чином взяті за кредитним договором зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості, та приймаючи до уваги те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, боржник має нести цивільно-правову відповідальність за не виконання чи неналежне виконання зобов`язання.
За встановлених судом обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1273723 від 30.10.2023 в сумі 29097,50 грн, з яких: 4 100,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 24997,50 грн - сума заборгованості за відсотками.
Розподіл судових витрат
Виходячи із положень статей 133, 141 ЦПК України суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша статті 141 ЦПК України).
Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (76,54%), то з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню 2037,80 грн судового збору за подання позовної заяви до суду.
На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 526, 549, 611, 615, 1049, 1054, 1066, 1069 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 83, 128, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-281 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, будинок 8, номер рахунку в АТ «ОТП БАНК» НОМЕР_4 , МФО 300528) заборгованість за Договором №1273723 від 30.10.2023 року у розмірі 29097,50 грн. (Двадцять дев`ять тисяч дев`яносто сім гривень 50 коп), з яких: 4 100,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 24997,50 грн - сума заборгованості за відсотками.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, будинок 8, номер рахунку в АТ «ОТП БАНК» НОМЕР_4 , МФО 300528) судовий збір у розмірі 2037,80 грн (дві тисячі тридцять сім гривень 80 коп).
Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеа Фінанс», код ЄДРПОУ 37616221, адреса місцезнаходження: вул. Іллінська, буд. 8, м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя О.А.Дем`янова