Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/6493/25
Провадження № 2/650/63/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі: 
головуючого судді    Ковальчук О.В.,
з участю:
секретаря судового засідання   Чечун В.Ф.,
справа № 650/6493/25
сторони справи:
позивач       ОСОБА_1 
відповідач      ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ»,
відповідач      ТОВ «ПЕРЕМОГА ПЛЮС»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача: ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА ПЛЮС» про розірвання договору оренди землі 

представник позивача    Андріяшева І.М.
представник відповідача   Журик А.Л.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПЕРЕМОГА ПЛЮС» про розірвання договору оренди землі зазначаючи, що позивач ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,6603 гектарів (кадастровий номер 6520687300:02:016:0002), розташованої на території Урожайненської сільської ради Бериславського району Херсонської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС № 078685 від 25 травня 2005 року, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно запису № 34423434 від 27.11.2019 року.
03 березня 2006 року між позивачкою, як орендодавцем, та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» (ЄДРПОУ 33731096), як орендарем, було укладено договір оренди зазначеної вище земельної ділянки.
Згідно договору про заміну сторони у договорі оренди від 24.09.2015 року орендаря було замінено на нового, а саме: на ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» (ЄДРПОУ 32300976).
Відповідно до додаткової угоди №1300160 від 28.12.2017р. в договорі оренди ще раз за згодою позивачки було замінено орендаря на нового, а саме: на
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» (ЄДРПОУ 41101589) (далі – орендар 1 або відповідач 1).
27 листопада 2019 року між сторонами договору була укладена додаткова угода №1300160-3, згідно якої було продовжено строк його дії до 30.11.2029 року.
Відповідно до додаткової угоди № 1300160-2 від 15.06.2020р., укладеної між сторонами, строк дії договору оренди було продовжено до 30 листопада 2034 року.
24 листопада 2021 року між сторонами договору була укладена додаткова угода №1300160-7, згідно якої було продовжено строк його дії до 31.12.2038 року.
05 січня 2022 року між сторонами була також укладена додаткова угода №1300160-7, згідно якої текст договору оренди було викладено в новій редакції.
Державою визнано і підтверджено перехід права оренди від товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС».
Отже, позивачу стало відомо про зміну орендаря без будь-якого повідомлення та/або згоди (відома) його як власника земельної ділянки.
Так, з копії договору відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок № 1704/25-11 від 17.04.2025р. вбачається, що він укладений між орендарем 1 та орендарем 2 з посиланням на ч. 5 ст. 93 Земельного кодексу України, відповідно до якої: «Право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення може відчужуватися, передаватися у заставу (іпотеку) її користувачем без погодження з власником такої земельної ділянки, крім земельних ділянок державної, комунальної власності у випадках, визначених законом. Відчуження, передання у заставу (іпотеку) права оренди земельної ділянки здійснюється за письмовим договором між її користувачем та особою, на користь якої здійснюється відчуження або на користь якої передається у заставу (іпотеку) право оренди землі. Такий договір є підставою для державної реєстрації переходу права оренди землі у порядку, передбаченому
законодавством», а також на ч. 5 ст. 7 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої: «У разі відчуження права оренди земельної ділянки таке право переходить до особи, на користь якої воно відчужене».
Згідно пункту 2.3. вказаного договору до відповідача 2 перейшли усі права та обов`язки орендаря щодо спірної земельної ділянки за договором оренди землі (зі змінами та доповненнями додатковими угодами).
Право оренди щодо спірної земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 34423440 від 26.05.2016 року.
Реєстрація права власності, а також права оренди та відповідних змін
підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 447333738 від 13.10.2025р.
Згідно з умовами додаткової угоди №1300160-7 від 05.01.2022р. (якою текст договору востаннє викладався в новій редакції), відповідач 1 зобов`язався щорічно сплачувати орендну плату у розмірі 7,86% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 22 251,66 грн. за повний рік оренди і вноситься в грошовій формі (п. 4.1. додаткової угоди №1300160-7 від 05.01.2022р.).
Відповідно до умов договору орендна плата має вноситися до 31 грудня (п. 4.4 додаткової угоди №1300160-7 від 05.01.2022р.).
Відповідні обов`язки перейшли до відповідача 2 згідно пункту 2.3. договору відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок № 1704/25-11 від 17.04.2025р.
Згідно з абзацом 5 частини 1 статті 24 Закону України «Про оренду землі» позивач має право вимагати від відповідачів своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.
Треба зазначити, що починаючи з 12 листопада 2022 року відповідач 1 припинив виконання своїх зобов`язань щодо оплати орендної плати. Відповідно відповідачем 2 обов`язок щодо виплати орендної плати також не виконано.
Отже, за умовами Договору оренди (з урахуванням внесених змін), а також відповідно до діючого законодавства, на відповідачів покладався/покладається обов`язок сплатити позивачу, як власнику земельної ділянки, орендну плату у розмірі, формі та в строки, визначені Договором оренди. Однак відповідачами істотно порушено це зобов`язання: орендна плата за повні 2023 та 2024 роки по сьогоднішній день не виплачена, відповідні розрахунки не проведені. Це підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/ суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 19.08.2025р.
Враховуючи розмір річної орендної плати в сумі 22 251,66 грн., виходить, що загальний розмір заборгованості за 2023 та 2024 роки з орендної плати перед
позивачкою становить 44 503,32 грн. (22 251,66 грн. * 2).
У зв`язку з вище зазначеним позивачка вважає за потрібне розірвати договір оренди.
Позивачка неодноразово намагалася зв`язатися з відповідачем 1 з питання виплати заборгованості за договором оренди, але питання до цього часу так і залишилося не вирішеним, орендну плату не виплачено, відповідно і податок на доходи фізичних осіб та військовий збір не сплачено, в зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Про відповідача 2 стало відомо лише під час підготовки даного позову до суду. 
З огляду на викладене, слід дійти висновку, що невиконання відповідачами обов`язку по сплаті орендної плати за землю, а також те, що систематична несплата орендної плати є порушенням істотних умов договору, тягне за собою припинення договору оренди землі внаслідок його розірвання.
Ухвалою суду від 15.10.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 
Ухвалою суду від 15.01.2026 року відмовлено в задоволені клопотання представника відповідача ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» про залишення позовної заяви без розгляду.
Ухвалою суду від 15.01.2026 року відмовлено в задоволені клопотання представника відповідача ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» про перехід до розгляду справи за правилами загального провадження.
Ухвалою суду від 15.01.2026 року заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» Журика Андрія Леонідовича про зупинення провадження у справі – залишено без задоволення.
Ухвалою суду від 15.01.2026 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося.
Представник позивача, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належно повідомлений про час та місце розгляду даної справи.
Дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, перевіривши наведені учасниками доводи, додаткові письмові пояснення, суд дійшов таких висновків.
ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,6603 гектарів (кадастровий номер 6520687300:02:016:0002), розташованої на території Урожайненської сільської ради Бериславського району Херсонської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС № 078685 від 25 травня 2005 року, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно запису № 34423434 від 27.11.2019 року.
03 березня 2006 року між позивачкою, як орендодавцем, та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» (ЄДРПОУ 33731096), як орендарем, було укладено договір оренди зазначеної вище земельної ділянки.
Згідно договору про заміну сторони у договорі оренди від 24.09.2015 року орендаря було замінено на нового, а саме: на ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» (ЄДРПОУ 32300976).
Відповідно до додаткової угоди №1300160 від 28.12.2017р. в договорі оренди ще раз за згодою позивачки було замінено орендаря на нового, а саме: на
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» (ЄДРПОУ 41101589) (далі – орендар 1 або відповідач 1).
27 листопада 2019 року між сторонами договору була укладена додаткова угода №1300160-3, згідно якої було продовжено строк його дії до 30.11.2029 року.
Відповідно до додаткової угоди № 1300160-2 від 15.06.2020р., укладеної між сторонами, строк дії договору оренди було продовжено до 30 листопада 2034 року.
24 листопада 2021 року між сторонами договору була укладена додаткова угода №1300160-7, згідно якої було продовжено строк його дії до 31.12.2038 року.
05 січня 2022 року між сторонами була також укладена додаткова угода №1300160-7, згідно якої текст договору оренди було викладено в новій редакції.
Державою визнано і підтверджено перехід права оренди від товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС».
Отже, позивачу стало відомо про зміну орендаря без будь-якого повідомлення та/або згоди (відома) його як власника земельної ділянки.
Так, з копії договору відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок № 1704/25-11 від 17.04.2025р. вбачається, що він укладений між орендарем 1 та орендарем 2 з посиланням на ч. 5 ст. 93 Земельного кодексу України, відповідно до якої: «Право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення може відчужуватися, передаватися у заставу (іпотеку) її користувачем без погодження з власником такої земельної ділянки, крім земельних ділянок державної, комунальної власності у випадках, визначених законом. Відчуження, передання у заставу (іпотеку) права оренди земельної ділянки здійснюється за письмовим договором між її користувачем та особою, на користь якої здійснюється відчуження або на користь якої передається у заставу (іпотеку) право оренди землі. Такий договір є підставою для державної реєстрації переходу права оренди землі у порядку, передбаченому
законодавством», а також на ч. 5 ст. 7 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої: «У разі відчуження права оренди земельної ділянки таке право переходить до особи, на користь якої воно відчужене».
Згідно пункту 2.3. вказаного договору до відповідача 2 перейшли усі права та обов`язки орендаря щодо спірної земельної ділянки за договором оренди землі (зі змінами та доповненнями додатковими угодами).
Право оренди щодо спірної земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 34423440 від 26.05.2016 року.
Реєстрація права власності, а також права оренди та відповідних змін
підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 447333738 від 13.10.2025р.
Згідно з умовами додаткової угоди №1300160-7 від 05.01.2022р. (якою текст договору востаннє викладався в новій редакції), відповідач 1 зобов`язався щорічно сплачувати орендну плату у розмірі 7,86% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 22 251,66 грн. за повний рік оренди і вноситься в грошовій формі (п. 4.1. додаткової угоди №1300160-7 від 05.01.2022р.).
Відповідно до умов договору орендна плата має вноситися до 31 грудня (п. 4.4 додаткової угоди №1300160-7 від 05.01.2022р.).
Відповідні обов`язки перейшли до відповідача 2 згідно пункту 2.3. договору відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок № 1704/25-11 від 17.04.2025р.
Згідно з абзацом 5 частини 1 статті 24 Закону України «Про оренду землі» позивач має право вимагати від відповідачів своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.
Треба зазначити, що починаючи з 12 листопада 2022 року відповідач 1 припинив виконання своїх зобов`язань щодо оплати орендної плати. Відповідно відповідачем 2 обов`язок щодо виплати орендної плати також не виконано.
Отже, за умовами Договору оренди (з урахуванням внесених змін), а також відповідно до діючого законодавства, на відповідачів покладався/покладається обов`язок сплатити позивачу, як власнику земельної ділянки, орендну плату у розмірі, формі та в строки, визначені Договором оренди. Однак відповідачами істотно порушено це зобов`язання: орендна плата за повні 2023 та 2024 роки по сьогоднішній день не виплачена, відповідні розрахунки не проведені. Це підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/ суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 19.08.2025р.
Враховуючи розмір річної орендної плати в сумі 22 251,66 грн., виходить, що загальний розмір заборгованості за 2023 та 2024 роки з орендної плати перед
позивачкою становить 44 503,32 грн. (22 251,66 грн. * 2).
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону.
Земельним кодексом України, а саме статтею 96, передбачено обов`язок орендаря своєчасно сплачувати орендну плату. Вказана норма кореспондується зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі», яка надає орендодавцю право вимагати своєчасного внесення орендної плати.
На підставі статті 32 Закону України «Про оренду землі», договір оренди може бути достроково розірваний у разі невиконання орендарем своїх зобов`язань, визначених статтями 24, 25 цього закону та умовами договору.
Відповідно до статті 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду у разі істотного порушення його умов однією зі сторін. Істотним вважається таке порушення, яке призводить до того, що інша сторона значною мірою позбавляється того, на що розраховувала при укладенні договору.
Систематичне порушення строків сплати орендної плати відповідно до пункту «д» статті 141 Земельного кодексу України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 10 постанови від 06 березня 2024 року у справі № 902/1207/22, провадження № 12-80гс23, зробила наступний висновок щодо застосування норм права: «Застосовуючи в контексті спірних правовідносин статті 13, 17, 15 та 19 Закону № 161-XIV у редакції Закону № 340-IX, а також статті 3, 6, 627, 638, 640 ЦК України у відповідній редакції, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що договір оренди землі є консенсуальним.
Слід розмежовувати момент укладення договору оренди землі (це момент досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов та підписання для договорів з 01.01.2013), з якого у його сторін виникають права і обов`язки зобов`язального характеру, і момент виникнення на підставі вказаного правочину речового права, який пов`язаний з моментом державної реєстрації такого права (третє речення частини першої статті 19 Закону № 161-XIV у редакції, чинній на час підписання Договору).
Абзац третій частини першої статті 15 та друге речення частини першої статті 19 Закону № 161-XIV імперативно встановлюють, що дата укладення договору оренди землі є істотною умовою цього правочину і саме з цієї дати починається перебіг строку його дії.
Тому сторони договору оренди землі не можуть врегулювати свої відносини у спосіб, який суперечить імперативним нормам абзацу третього частини першої статті 15 та другого речення частини першої статті 19 Закону № 161-XIV у редакції Закону № 340- IX зокрема на власний розсуд встановити інші правила визначення моменту початку перебігу строку дії цього правочину або не зазначати дати його укладення.
Умови договору оренди землі, що не відповідають указаним вище імперативним нормам Закону № 161-XIV, не змінюють визначеного в Законі № 161-XIV моменту, з якого розпочинається перебіг строку дії договору оренди землі».
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов`язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору.
Земельним кодексом України, а саме статтею 96, встановлений обов`язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма Земельного кодексу України кореспондується зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в укладеному Договорі оренди землі, а саме в п 29- «Орендодавець має право вимагати від орендаря в повному обсязі внесення орендної плати» та п.32 - «Орендар зобов`язаний розраховуватися з Орендодавцем по орендній платі».
На підставі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Аналогічна умова зазначена у пункті 12.3 Договору оренди землі (у редакції від 26.12.2023 року).
У зв`язку з цим, прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2023 та 2024 роках, є невиконанням обов`язків відповідача, передбачених договором оренди землі, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання Договору оренди землі.
Відповідно до ч. 1. ст. 2 Закону України «Про оренду землі» до інших законодавчих актів, що регулюють відносини щодо оренди земельної ділянки, відносяться положення Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушення зобов`язань, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є підставою для розірвання договору.
Загальною умовою виконання цивільно-правових зобов`язань, відповідно до ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно з п. 2 ст. 651 ЦК України, Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
При погоджені з відповідачем строку сплати орендної плати за користування земельними ділянками, який відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є істотною умовою договору оренди землі, позивач розраховував на своєчасне отримання орендної плати за землю у відповідному розмірі. А отже в зв`язку з порушенням строку сплати орендної плати, сторона орендодавців була позбавлена можливості отримання матеріальних благ, на які розраховувала при укладені Договору оренди землі.
Систематичне порушення строків сплати орендної плати відповідно до п. «д» ст. 141 ЗК України є підставою припинення права користування земельною ділянкою. Отже договір оренди землі можливо розірвати лише у разі систематичного порушення строків сплати орендної плати, разове порушення умов договору не є підставою для його розірвання. Несплата орендної плати, а також невиконання обов`язку щодо нарахування та сплати щорічних інфляційних витрат відповідачем є підставою для розірвання Договору оренди землі. Із зазначеного питання є відповідна позиція Верховного Суду України, викладена в постановах від 12 грудня 2012 року справа № 6-146цс12, від 28 вересня 2016 року № 6-977цс16, від 11 жовтня 2017 року № 6-1449цс17 і яка в силу ст. 263 ЦПК України повинна враховуватись судами при прийнятті рішення.
Сам факт систематичного порушення Договору оренди землі щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Такий висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №484/301/18, провадження №61-39488ск18.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.
Згідно з положеннями статей 21, 22 зазначеної редакції Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.
Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Незалежно від того, несплата орендної плати була в повному обсязі або в частині.
Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди». Такого висновку дійшла об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, провадження № 61-41932сво18. Схожі висновки зроблено Верховним Судом у постановах від 17 червня 2021 року, справа № 485/784/20, провадження № 61-3760св21, та від 10 вересня 2021 року, справа № 650/628/19-ц, провадження № 61-21777св19.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 4 ЦПК України, статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Зважаючи на вищевказані обставини, згідно з Договорами оренди землі, Відповідач зобов`язаний був нарахувати та сплатити орендодавцю орендну плату за 2023 та 2024 роки, однак цього не виконав.
Матеріали справи не містять жодних доказів сплати орендної плати відповідачем, зокрема платіжних документів, квитанцій або іншої інформації, що свідчила б про виконання ним грошового зобов`язання за договором. Водночас, позивач послідовно й обґрунтовано заперечує факт надходження будь-яких коштів у рахунок орендної плати за 2023-2024 роки, посилаючись на конкретні умови договору. Представником відповідача не надано докази на спростування вказаної обставини. Згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованість по виплаті орендної плати за 2023-2024 роки складає 44 503,32 грн.
Як зазначалося, підставою розірвання договору оренди землі згідно з п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, як підстава позову, є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором.
Зважаючи на вищевказані обставини, згідно з Договорами оренди землі, Відповідач зобов`язаний був нарахувати та сплатити орендодавцю орендну плату за 2023 та 2024 роки, однак цього не виконав.
Матеріали справи не містять жодних доказів сплати орендної плати відповідачем, зокрема платіжних документів, квитанцій або іншої інформації, що свідчила б про виконання ним грошового зобов`язання за договором. Водночас, позивач послідовно й обґрунтовано заперечує факт надходження будь-яких коштів у рахунок орендної плати за 2023-2024 роки, посилаючись на конкретні умови договору. Представником відповідача не надано докази на спростування вказаної обставини. 
Не надав представник відповідача ТОВ «ЮТС-Агропродукт» і доказів того, що новий орендар вказаних земельних ділянок ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» на даний час здійснює господарську діяльність на зазначених земельних ділянках, виконує умови договору оренди, зокрема щодо цільового використання землі, її обробітку та сплати орендної плати.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).
При вирішенні даного спору суд також враховує, що відповідач ТОВ «ЮТС-Агропродукт», заперечуючи проти розірвання договору оренди землі та одночасно наполягаючи на відсутності у нього обов`язку сплачувати орендну плату, не пропонує жодних шляхів врегулювання ситуації, не обґрунтовує можливості чи строків поновлення платежів, не подає будь-якого реалістичного плану подальшого користування спірною земельною ділянкою. Така пасивна позиція не лише позбавляє позивача права на отримання доходу з належного йому об`єкта приватної власності, але й призводить до залишення земельної ділянки в стані господарської ізоляції на невизначений час, коли власник позбавлений реальної можливості як самостійно її використовувати, так і передати в оренду іншому добросовісному користувачу.
Такий стан речей є неприпустимим як з точки зору охорони прав орендодавця, так і з огляду на суспільно значущу потребу у стабільному сільськогосподарському виробництві в умовах воєнного стану, коли збереження та ефективне використання земельного фонду країни набуває особливої ваги для забезпечення продовольчої безпеки держави. Крім того, відповідно до засад земельного законодавства, земля як об`єкт особливого правового режиму повинна використовуватись раціонально та відповідно до її цільового призначення. Тривале утримання земельної ділянки у невизначеному правовому стані без її обробітку суперечить публічному інтересу та створює ризик поступової деградації ґрунтів, втрати їх родючості, засмічення бур`янами й зниження якісних характеристик, що унеможливлює ефективне сільськогосподарське використання у подальшому.
Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача.
Зважаючи на викладене, враховуючи вказані положення цивільного законодавства та керуючись статтями 12, 13, 141, 209, 259, 263 265 ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача: ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА ПЛЮС» про розірвання договору оренди землі - задовольнити.
Розірвати договір оренди землі від 03 березня 2003 року щодо земельної ділянки ОСОБА_1 площею 8,6603 гектарів з кадастровим номером 6520687300:02:016:0002, право оренди на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС», номер запису про інше речове право: 34423440 від 26.05.2016 року.
Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Повний текст судового рішення виготовлено 23.07.2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса 74314, Херсонська обл., Бериславський р-н, село Урожайне, РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», адреса здійснення діяльності: селище Новорайськ, вул. Промислова, буд. 3, Бериславського району, Херсонської області, ЄДРПОУ 41101589.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА ПЛЮС», адреса здійснення діяльності: село Гиряві Ісківці, вул. Миру, буд. 12, Лохвицького району, Полтавської області, ЄДРПОУ 33251307.

Суддя    О.В. Ковальчук