ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2026 року
м. Київ
справа № 710/547/25
провадження № 61-14792св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивачка - ОСОБА_1 ,
відповідач - Шполянська міська рада об`єднаної територіальної громади,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Шанс»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Майорова Оксана Миколаївна, на рішення Шполянського районного суду Черкаської області, у складі судді Щербак О. В., від 01 липня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Карпенко О. В., Новікова О. М., 
від 23 жовтня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Шанс» (далі - ТОВ «Агро-Шанс»), про продовження строку на відчуження земельної ділянки.
2. Позовні вимоги  ОСОБА_3  обґрунтовані тим, що вона успадкувала після смерті матері право на земельну частку (пай), яка перебувала у КГСП «Топильна» с. Топильна Шполянського р-ну Черкаської обл., розміром 2,61 га, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належне спадкодавцю на підставі сертифікату серія ЧР № 038091.
3. На підставі розпорядження Шполянської районної державної адміністрації від 17 грудня 2018 року № 449 «Про затвердження розподілу між власниками земельних ділянок (паїв) та виділення земельних часток (паїв) 
у натурі (на місцевості) з числа земель колишнього КСГП «Топильна» 
с. Топильна» вона набула право власності на земельну ділянку, площею 
4,3474 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 7125788800:03:001:0265, розташовану в адміністративних межах Топилянської сільської ради Шполянського р-ну Черкаської обл. (натепер Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади).
4. Її право власності на земельну ділянку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07 травня 2019 року, номер відомостей про речове право - 31475699. Вказує, що вона є особою без громадянства і має паспорт негромадянина Латвійської Республіки, тобто є іноземкою, паспорту громадянки України не має. Місце проживання розташоване у місті Ризі Латвійської Республіки.
5. Також зазначає, що 28 серпня 2019 року між нею і ТОВ «Агро-Шанс» укладено договір оренди спірної земельної ділянки строком на 7 років. Право оренди зареєстровано 28 серпня 2019 року державним реєстратором виконавчого комітету Сигнаївської сільської ради Шполянського р-ну Черкаської обл., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 
№ 48448346 від 30 серпня 2019 року.
6. Про те, що іноземцю, необхідно відчужити земельну ділянку протягом року з дня набуття права власності їй не було відомо, а крім того законодавство України не встановлює заборони для продовження строку відчуження земельної ділянки іноземцями.
7. Зазначає, що жоден державний орган не повідомив їй відповідні вимоги закону, не надавав офіційних попереджень чи роз`яснень. Ні органи місцевого самоврядування, ні управління земельних ресурсів не інформували її про вимоги закону щодо обов`язку продати ділянку.
8. Крім того, вона у встановлений законом строк не могла здійснити відчуження належної їй земельної ділянки з причин, які об`єктивно перешкоджали вчиненню відповідного правочину у зв`язку з тим, що займалась вирішенням низки організаційно-побутових та соціальних питань, необхідних для забезпечення існування її сім`ї, відсутністю законодавчого врегулювання порядку відчуження земель з цільовим призначенням: для ведення сільськогосподарського виробництва, ринку землі та значною відстанню між Україною та Латвійською Республікою, подолання якої вимагає значних зусиль та матеріальних витрат.
9. Під час пандемії COVID-19 існували міжнародні обмеження, які ускладнили можливість фізичного відвідування України для вирішення питання з розпорядженням земельною ділянкою. Також вона не могла часто приїздити в Україну через воєнний стан та бойові дії. З 2023 року по грудень 2024 року займалась лікуванням свого чоловіка, який перебував у стаціонарі, а вона здійснювала за ним постійний догляд.
10. Стверджує, що про необхідність відчуження земельної ділянки дізналась лише у листопаді 2024 року, після того, як отримала позов про примусове припинення її права власності на земельну ділянку, розгляд якої триває.
11. Наразі має намір добровільно відчужити належну їй земельну ділянку, у зв`язку з чим вжила необхідних заходів: звернулась до орендаря щодо можливого викупу земельної ділянки, на що останній надав усну згоду; отримала витяг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
12. Посилаючись на викладене,  ОСОБА_3 просить суд продовжити на один рік строк для відчуження земельної ділянки, площею 4,3474 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 7125788800:03:001:0265, розташованої в адміністративних межах Шполянської міської ради об`єднаної громади.
Короткий зміст оскаржених судових рішень
13. Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 01 липня 2025 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду 
від 23 жовтня 2025 року, у задоволенні позову відмовлено.
14. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що примусове відчуження земельної ділянки здійснюється виключно на підставі судового рішення та згідно з статтею 145 ЗК України, відповідно до якої конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. За таких обставин буде дотримано гарантії прав позивачки на отримання вартості конфіскованої земельної ділянки.
15. Положеннями статей 81, 145 ЗК України встановлено строк відчуження земельної ділянки в один рік та не передбачено можливості для збільшення вказаного строку чи його поновлення. Цей строк є присічним.
16. Правовідносини щодо визначеного ЗК України обов`язку іноземця чи особи без громадянства відчужити протягом року отриману ним у спадщину земельну ділянку сільськогосподарського призначення та правовідносини щодо строку прийняття спадщини і повноважень суду за наявності поважних причин визначити додатковий строк для її прийняття, є різними за своєю правовою природою, відтак до обов`язку відчужити земельну ділянку не можуть бути застосовані за аналогією закону приписи статті 1272 ЦК України.
17. Доводи позивачки про пропуск річного строку на відчуження земельної ділянки, внаслідок об`єктивних обставин не свідчать про наявність підстав для задоволення позову.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
18. У касаційній скарзі ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат 
Майорова О. М., просить рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 01 липня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду 
від 23 жовтня 2025 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
19. 25 листопада 2025 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат 
Майорова О. М., подала касаційну скаргу на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 01 липня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року.
20. Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 710/547/25, які у січні 2026 року надійшли до Верховного Суду.
21. Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
22. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявниця зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду 
від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19, від 26 червня 2024 року 
у справі № 686/5757/23, постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, від 30 грудня 2024 року у справі № 527/1229/24 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
23. Крім того, вказує на порушення судами норм процесуального права та наявність передбаченої пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підстави для скасування оскаржених судових рішень (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
24. Стверджує, що чинним законодавством України не передбачена заборона на продовження строку для відчуження земельної ділянки. При цьому відсутня пряма норма, яка регулювала порядок поновлення судом передбаченого частиною четвертої статі 81 ЗК України строку, тому суд 
може за аналогією закону застосувати положення частини третьої статті 1272 ЦК України. Натомість суди фактично надали власне трактування змісту 
частини третьої статті 1272 ЦК України.
25. Звертає увагу, що суди не врахували індивідуальні обставини позивачки та не надали оцінки її доводам. Зокрема, не врахували принцип пропорційності та гарантії права власності, за якого конфіскація ділянки та її продаж на торгах з компенсацією залишкової вартості позивачці не є рівнозначним реалізації нею права самостійно розпорядитись майном. Примусова процедура продажу, без надання додаткового строку, порушує цей принцип і фактично позбавляє позивачку реальної можливості самостійно відчужити земельну ділянку. У цьому випадку більш доцільним та справедливим є продовження строку на один рік для відчуження земельної ділянки.
26. Посилається на рішення судів першої інстанції у справах № 930/2675/24, № 518/1269/18, якими було продовжено строк для відчуження земельної ділянки іноземцям.
Відзив на касаційну скаргу не подано
Обставини справи, встановлені судами
27. Згідно із заповітом від 28 січня 1989 року ОСОБА_4 заповіла все своє майно своїй дочці ОСОБА_5 , яка після укладення шлюбу має прізвище ОСОБА_6 .
28.  ОСОБА_3 є особою без громадянства, має паспорт не громадянина Латвійської Республіки і проживає в Латвії у м. Рига.
29.  ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
30. На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого Шполянською районною адміністрацією, ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Топильна», розміром 3,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі.
31. 22 серпня 2018 року зареєстровано спадкову справу після смерті 
ОСОБА_4 .
32. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53061876 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Топильна», розміром 3,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, 22 серпня 2018 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину.
33. На підставі розпорядження Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області від 17 грудня 2018 року № 449 проведено розподіл земельних ділянок членів КСГП «Топильна» с. Топильна, розташованих на території с. Топильна Шполянського р-ну Черкаської обл., зокрема відповідно до додатку до розпорядження ОСОБА_3 передано 
у власність земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 4,3474 га, кадастровий номер 7125788800:03:001:0265.
34. Право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 4,3474 га, кадастровий номер 7125788800:03:001:0265, зареєстроване 07 травня 
2019 року.
35. Відповідно до договору оренди землі від 28 серпня 2019 року, ОСОБА_3 передала ТОВ «Агро-Шанс» земельну ділянку в строкове платне володіння та користування, строком на 7 років.
36. З витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-9955103432025 від 24 березня 2025 року вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер 7125788800:03:001:0265, становить 122 821,07 грн.
37. 23 травня 2025 року ОСОБА_3 направила лист ТОВ «Агро-Шанс», в якому повідомила орендаря про свій намір продати земельну ділянку.
38. На підтвердження доводів про хворобу чоловіка, ОСОБА_3 надала результати обстеження від 11 червня 2024 року, договір лікування з пацієнтом про надання медичних послуг у лікарні / стаціонарному закладі від 05 грудня 2024 року.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
39. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
40. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
41. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
42. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
43. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України).
44. За змістом статі 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
45. Відповідно до частини другої статті 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.
46. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню (частина четверта статті 81 ЗК України).
47. Відповідно до пункту «е» частини першої статті 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
48. Примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки (підпункт «в» частини першої статті 143 ЗК України).
49. За змістом частин першої, другої та четвертої статті 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.
У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
50. У розглядуваній справі встановлено, що ОСОБА_3 є особою без громадянства, має паспорт не громадянина Латвійської Республіки.
51. 22 серпня 2018 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Топильна», розміром 3,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі.
52. На підставі розпорядження Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області від 17 грудня 2018 року № 449 ОСОБА_3 передано у власність земельну, площею 4,3474 га, кадастровий номер 7125788800:03:001:0265.
53. 07 травня 2019 року зареєстровано право власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку.
54. В добровільному порядку земельна ділянка відповідачкою протягом року не відчужена.
55. Врахувавши положення вказаних норм, зокрема приписи статей 84, 145 ЗК України, та обставини цієї справи, суди попередніх інстанцій дійшли загалом правильного висновку про відмову в позові.
56. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у пункті 98 постанови від 20 жовтня 2025 року у справі № 559/2900/23 вказала, що невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений ЗК України строк є підставою для припинення права власності на земельну ділянку у судовому порядку, а не автоматично.
57. Доводи ОСОБА_3 про те, що вона не була обізнана із законами України та правилами щодо відчуження земельних ділянок іноземцями, не є підставою для задоволення позову. Іноземець чи особа без громадянства, набувши у власність земельну ділянку в Україні, має виявляти повагу до публічного порядку України та дотримуватись її законів. У разі необхідності позивачка могла отримати консультацію компетентних органів чи правників, однак у справі відсутні докази, що ОСОБА_3 зверталась за такими роз`ясненнями та/або органи державної влади відмовили їй у наданні відповідних роз`яснень.
58. У червні 2024 року прокурор звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про примусове припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації, який досі не розглянутий (справа № 710/820/24).
59. Відомості про те, що до червня 2024 року ОСОБА_3 вчиняла дії для відчуження земельної ділянки, однак їй було відмовлено у посвідченні відповідного правочину, в матеріалах справи відсутні.
60. З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень не встановлено, що стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 7125788800:03:001:0265 були вжиті заходи забезпечення позову, зокрема у справі № 710/820/24 шляхом накладення арешту чи заборони її відчуження.
61. При цьому ОСОБА_3 не вказує, що у справі № 710/820/24 прокурор заперечує її право на відчуження земельної ділянки.
62. Також з наданого позивачкою витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що стосовно вказаної земельної ділянки відсутні відомості щодо державної реєстрації обтяжень.
63. Отже ОСОБА_3 до конфіскації земельної ділянки у судовому порядку залишається її власником з відповідними повноваженнями, а у випадку конфіскації земельної ділянки - права позивачки будуть захищені у спосіб, передбачений частиною четвертою статті 145 ЗК України, шляхом виплати ціни проданої земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем.
64. ТОВ «Агро-Шанс» не позбавлене права придбати спірну ділянку в ході процедури конфіскації на земельних торгах, доступ до яких є вільним для всіх бажаючих, а кінцева ціна на яких визначається за допомогою аукціону, у тому числі, шляхом підвищення початкової ставки.
65. Такий підхід забезпечує як виконання законодавчої вимоги щодо відчуження земельної ділянки, так і можливість отримання за неї компенсації власником (іноземцем чи особою без громадянства), який у силу певних обставин немає часу чи можливості безпосередньо взяти участі у її відчуженні.
66. Доводи касаційної скарги щодо застосування до спірних правовідносин за аналогією права приписів частини третьої статті 1272 ЦК України, є помилковими, оскільки вказані положення передбачають можливість визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини у разі його пропуску, що є перешкодою для оформлення спадкових прав спадкоємцем, тоді як у цій справі позивачка на момент звернення до суду була власником спірної ділянки з відповідними повноваженнями.
67. За обставин цієї справи, висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19, від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, від 30 грудня 2024 року у справі № 527/1229/24, на які заявниця посилається у касаційній скарзі.
68. Інші доводи касаційної скарги переважно спрямовані на необхідність Верховному Суду здійснити переоцінку доказів у справі, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначені статтею 400 ЦПК України.
69. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду 
від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).
70. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
71. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
72. Оскаржувані судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки суду щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
73. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій ухвалені оскаржені судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права.
74. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Майорова Оксана Миколаївна, залишити без задоволення.
2. Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 01 липня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: 	Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Сердюк В. В. Шипович