Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/590/26
Провадження №2/338/749/26

07 липня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого-судді Битківського Л.М.,
з участю: секретаря Микитюк А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7186427 від 11 травня 2025 року.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №7186427, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4000 грн на умовах, визначених договором. Всупереч умов кредитування, ОСОБА_1 не виконав свого зобов`язання та допустив заборгованість у розмірі 16600,00 грн., яка складається з: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 5600,00 – сума заборгованості по комісії, 7000,00 грн – сума заборгованості за неустойкою (пеня, штраф).
27 січня 2026 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №21012026, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема і до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №7186427 від 11 травня 2025 року на загальну суму 16600,00 гривень.
Оскільки відповідач у добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не погасив, то просив позов задовольнити, стягнути з відповідача 16600,00 грн заборгованості та понесені судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. До початку засідання подав заяву у якій клопотав провести розгляд справи за відсутності представника позивача. Заявлений позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. 
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлявся у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Виходячи з вимог статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. 
Судом встановлено, що 11 травня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, було укладено кредитний №7186427. Згідно умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 4000 грн. 
Пунктом 1.3 договору передбачено, що кредит надається загальним строком на 345 дні з 11 травня 2025 року. 
Також п.1.5.1 договору визначено, що комісія за надання кредиту складає 1000 гривень, яка нараховується за ставкою 25,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. 
Пунктом 1.5.3 встановлено, що проценти за користування кредитом протягом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 0.0010 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. 
Пунктом 1.5.4. визначено, що проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 0.0010 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів.
ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, натомість відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору.
Пунктом 3.2.6. кредитного договору, позикодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим Договором Кредитодавець отримає від Позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим Договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч.2 ст.516 Цивільного кодексу України Позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором.
Згідно п.7.1. вказаного кредитного договору, він (договір) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Укладаючи кредитний договір відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст.11 та ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Пунктом 9.1 кредитного договору закріплено, що сторони домовились про те, що цей кредитний договір (індивідуальна частина) є самостійним кредитним договором, що містить істотні умови, укладений у порядку, спосіб а формі, що відповідає вимогам законодавства. Визнання недійним, неукладеним, нікчемним будь-якого додатку, документу, що є частиною цього договору або окремих умов цього договору не має наслідком недійсність, нікчемність або неукладеність цього кредитного договору (індивідуальна частина) в цілому і сторони підтверджують, що уклали б цей кредитний договір індивідуальна частина) і без включення до нього умов, що визнані недійними, нікчемними, неукладеними.
З огляду на викладене, позивач зазначає, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачем не був би укладений. 
27 січня 2026 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №27012026, тобто відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №7186427 від 11 травня 2025 року. 
Дана обставина підтверджена копією витягу з реєстру боржників до договору факторингу №27012026 від 27 січня 2026 року.
Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №7186427 від 11 травня 2025 року були передані позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» на підставі договору факторингу №27012026 від 27 січня 2026 року. 
Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як з`ясовано в ході судового розгляду, сума заборгованості відповідача, що розрахована позивачем становить 16600,00 грн. та складається з 4000,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 5600,00 – сума заборгованості по комісії, 7000,00 грн – сума заборгованості за неустойкою (пеня, штраф).
Суд констатує, що відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частина 1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як визначено ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору.
В статті 612 ЦК України закріплено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до вимог ч. ч.1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Таким чином, враховуючи, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є обґрунтованими в частині стягнення суми заборгованості за основним зобов`язанням в розмірі 4000,00 грн. 
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Разом з тим, відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець, виконавець, виробник не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Умови споживчого кредитного договору щодо плати за обслуговування кредиту чи управління заборгованістю не можуть бути підставою для стягнення відповідних платежів, якщо така плата фактично встановлена за дії, які є обов`язком кредитодавця, зокрема облік, супровід, моніторинг заборгованості, або за надання інформації про стан заборгованості, яка відповідно до закону має надаватися споживачу безоплатно.
Позивач не довів, що заборгованість за комісією за обслуговування кредиту за кредитним договором № 7186427 у розмірі 5600 грн 00 коп. нарахована за фактично надані відповідачу додаткові послуги, які не охоплюються звичайним виконанням кредитодавцем своїх обов`язків за договором.
За таких обставин вимога про стягнення 5600 грн 00 коп. комісії за обслуговування кредиту за кредитним договором №7186427 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на території України введений воєнний стан. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення спірного договору позику, так і на час розгляду цієї справи.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки відповідач прострочи виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії на території України воєнного стану, сума заборгованості за неустойкою у розмірі 7000,00 грн не може бути стягнута, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Тому позовні вимоги підлягають задоволенню лише в межах фактично отриманого відповідачем кредиту.
Крім того, у ст.265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат.
Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн., що підтверджено платіжною інструкцією №153488 від 10 квітня 2026 року. Оскільки судом позов задоволено частково на суму 4000,00 грн, що становить 24,09%заявлених вимог (4000х100/16600), то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 641,37 грн (2662,40х24,09/100).
На підставі наведеного, ст. ст. 11, 205, 207, 512, 514, 526, 549, 610, 612, 625, 626–629, 1048, 1049, 1054, 1077, 1078 ЦК України, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», керуючись ст. ст. 12, 13, 76–81, 89, 133, 141, 259, 263–265, 268, 274–280 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 7186427 від 11 травня 2025 року у розмірі 4000,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 641,37 грн.
У задоволенні решти позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд — якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л. М. Битківський