печерський районний суд міста києва

Справа № 757/20015/26-ц 
пр. 2-8615/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року Печерський районний суд м. Києва 
в складі: головуючого - судді Козлова Р.Ю.,
при секретарі Іваненку С.С.,
розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру, -

В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, просила суд ухвалити рішення яким: 
змінити спосіб стягнення аліментів визначений Наказом Печерського районного суду і Києва № 757/19642/24-ц від 05.06.2024 року;
стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ко] ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 15 000 гривень на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття;
стягнення за Наказом Печерського районного суду міста Києва № 75 7/19642/24-1 05.06.2024 року за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення аліментів на дітей, припинити з дня набрання законної сили даним рішенням.
В обґрунтування пред`явлених вимог позивачка послалась на те, що вона та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах.
За час перебування у фактичних шлюбних відносинах, у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дана інформація підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 актовий запис № 2239 від 20.09.2013 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дана інформація підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 актовий запис № 6625 від 29.12.2018 року.
25.11.2022 року між позивакою та відповідачем ОСОБА_6 , та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що було зроблено відповідний актовий запис №2329.
Оскільки сімейні стосунки між сторонами не склалися, рішенням Печерського районного суду міста Києва у цивільній справі № 757/51202/24-ц від 17.02.2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано.
Згідно судового наказу Печерського районного суду міста Києва № 757/19642/24-ц від 05.06.2024 року, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання дітей дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з 30.04.2024 року до досягнення дітьми повноліття.
Однак позивачка зазначає, що після видачі судового наказу про стягнення аліментів змінився матеріальний стан, потреби дітей та виникли інші обставини, які впливають на утримання дітей в тому числі стан здоров`я одного з дітей. Крім того позивачка посилається на наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна, що свідчить про покращення його матеріального стану, а також задовільний стан здоров`я відповідача, що дозволяє відповідачу сплачувати аліменти у розмірі 15000 грн. на кожну дитину.
Посилаючись на вище описані обставини, позивачка просила суду задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача направила суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого повністю заперечувала проти задоволення позову. 
У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримала у повному обсязі. 
Відповідач та представник відповідача проти задоволення позову заперечували.
Заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.
Розмір аліментів, відповідно до частини 1 статті 192 СК України, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як зазначено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Судом встановлено, що  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебували у фактичних шлюбних відносинах.
За час перебування у фактичних шлюбних відносинах, у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дана інформація підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 актовий запис № 2239 від 20.09.2013 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дана інформація підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 актовий запис № 6625 від 29.12.2018 року.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва у цивільній справі № 757/51202/24-ц від 17.02.2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано.
Згідно судового наказу Печерського районного суду міста Києва № 757/19642/24-ц від 05.06.2024 року, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання дітей дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з 30.04.2024 року до досягнення дітьми повноліття.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка посилається на те, що після видачі судового наказу про стягнення аліментів змінився матеріальний стан, потреби дітей та виникли інші обставини, які впливають на утримання дітей в тому числі стан здоров`я одного з дітей. Крім того позивачка посилається на наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна, що свідчить про покращення його матеріального стану, а також задовільний стан здоров`я відповідача, що дозволяє відповідачу сплачувати аліменти у розмірі 15000 грн. на кожну дитину.
Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК).
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
При цьому також для зміни способу стягнення аліментів необхідною умовою є наявність підстав, передбачених положеннями ст.ст. 182-184, 192 Сімейного кодексу України, зокрема: зміна матеріального стану однієї із сторін; зміна сімейного стану/ стану здоров`я однієї із сторін; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з Мультиспіральною комп`ютерною томографією органів грудної порожнини, органів черевної порожнини, заочеревинного простору та малого тазу від 12.07.2024 року, а також Консультативним заключенням Комунального некомерційного підприємства «Київський міський клінічний онкологічний центр» від 09.02.2026 року ОСОБА_2 діагностовано саркому 4 стадії з метастазами в легенях та печінці. 
У зв`язку з діагностовано хворобою, відповідач проходить курси хіміотерапевтичного лікування, що підтверджується даними Виписного епікризу Комунального некомерційного підприємства «Київський міський клінічний онкологічний центр» від 22.04.2024 року, Виписного епікризу Комунального некомерційного підприємства «Київський міський клінічний онкологічний центр» від 28.05.2024 року. 
Відповідно до витягу з рішення про встановлення інвалідності та призначення допоміжних засобів реабілітації тимчасового або постійного застосування/ використання з електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи від 10.10.2025 року № 77/25/3651 ОСОБА_2 від 01.10.2025 року встановлено ІІ групу інвалідності.
Таким чином судом встановлено суттєве погіршення здоров`я відповідача у зв`язку з діагностованим важким захворюванням, що вже саме по собі є підставою для зменшення розміру аліментів а не їх збільшення. 
Суд також вважає, що стороною позивача не надано достатньо доказів того, що обставини щодо участі відповідача у вихованні та утриманні дитини змінилися з часу ухвалення рішення суду про встановлення аліментів від частки доходу відповідачки, позивачкою не доведено погіршення її матеріального чи сімейного становища, та/або покращення матеріального становища відповідача, які б поза розумним сумнівом свідчили про необхідність зміни способу раніше присуджених аліментів та їх збільшення.
Твердження позивачки про те, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, суд відкидає, оскільки надані позивачем докази на переконання суду не свідчать про покращення матеріального становища відповідача.
Посилання позивачки на наявність на праві власності у відповідача рухомого та нерухомого майна засобів як на підставу що свідчить про покращення його матеріального становища, суд вважає хибним, оскільки зазначене майно вже перебувало у власності відповідача на момент видачі судом наказу про стягнення з нього аліментів. 
Серед іншого суд надає оцінку тій обставині, що пред`являючи вимогу про збільшення розміру аліментів у розмірі 15000 грн. на кожну дитину, позивач не достатньо переконливих доказів, що поточні витрати на кожну дитину щомісячно складають 30 000 грн. з урахуванням обов`язку батьків щодо утримання дітей. Наведений позивачкою у позові розрахунок є орієнтовним та не підтверджений достатніми доказами, в той час як рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.
Надані позивачкою докази підтверджують лише окремі факти придбання товарів чи понесених витрат, але не підтверджують їх безпосередній зв`язок із потребами дітей та не дають можливості визначити, у якому розмірі і за який період матір фактично брала участь у їх матеріальному забезпеченні. 
Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи викладене, а також оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, та їх взаємний зв`язок, суд вважає, що доводи позову не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, та достатніх обставин, з якими закон пов`язує можливість зміни способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру в даному спорі, не встановлено, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
На підставі викладеного, ст. 192 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», керуючись п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру- залишити без задоволення. 
Повне рішення суду складено 30 червня 2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя