П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/3807/26	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,
суддів Голуб В.А. та Осіпова Ю.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року (суддя Іванов Е.А., м. Одеса, повний текст рішення складений 14.04.2026) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛЕНПОРТ ОДЕСА" до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
12.02.2026 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ТОВ "ГЛЕНПОРТ ОДЕСА" до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з ВПП, в якому позивач просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.11.2025:
- №82134000702, згідно якого позивачу зменшена сума бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 525718,00 грн. та застосовано штрафні санкції з цього податку у розмірі 262859,00 грн.;
- №82234000702, згідно якого позивачу зменшена сума від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 3510595,00 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року адміністративний позов задоволено повністю
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В обґрунтування поданої скарги апелянт, процитувавши акт перевірки, висновки якого слугували підставою для прийняття спірних ППР, зазначив, що господарські операції позивача не мали реального характеру, а первинні документи містять недостовірні відомості, тому не можуть бути підставою для формування податкового кредиту.
Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Справа розглянута судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження
Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу від 01.10.2025 №253 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "ГЛЕНПОРТ ОДЕСА" (код ЄДРПОУ 38721941), виданого Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з ВПП на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, пункту 200.11 статті 200, ст.79, пп. 69.351 п. 69 під. 10 р. XX "Перехідні положення" ПК України було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "ГЛЕНПОРТ ОДЕСА" з питання законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за серпень 2025 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення.
За результатом перевірки складено акт від 24.10.2025 №679/34-00-07-06/38721941, у якому контролюючий орган дійшов висновків про порушення ТОВ "ГЛЕНПОРТ ОДЕСА":
- п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201, п.200.1 ст. 200 ПК України (завищення суми від`ємного значення, що не перевищує суму обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 200.1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19-рядок 19.1), яка підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2.1 Декларації) на рахунок платника у банку за серпень 2025 року на суму 525718,45 грн).
- п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201, п.200.1, п.п. в) п. 200.4 ст. 200 ПК України (завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду по рядку 21 "Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 уточнюючого розрахунку) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)", на суму 3510594,71 грн).
На підставі вищезазначеного акту перевірки ГУДПС було прийнято податкові повідомлення-рішення від 14.11.2025:
- Форми "В1" №82134000702, яким платнику податків зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 525718, 00 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 262859,00 грн; 
- Форми "В4" №82234000702, яким платнику податків зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 3510595,00 грн.
Не погоджуючись з вищезгаданими ППР, ТОВ "ГЛЕНПОРТ ОДЕСА" звернулося до суду з адміністративним позовом про їх скасування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що висновки акту перевірки, що стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі – ПК України).
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Приписами п.п.14.1.191 п.14.1 статті 14 ПК України визначено, що постачання товарів - будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду та відповідно п. 14.1.202 зазначеної статті продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.
Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Згідно статті 198 Податкового кодексу України, право платників податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, яким є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду (п.п.14.1.181 п.14.1ст.14 ПК України ).
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
У відповідності до пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Отже, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства України.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що правові наслідки у виді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту настають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та витрат.
При вирішенні податкових спорів суд виходить з презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість його дій, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності.
Як встановлено судом першої інстанції, підтверджено матеріалами справи та не спростовується доводами апеляційної скарги, 01.07.2024 позивач (Замовник) уклав з ТОВ "ОДЕСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ ЮГ" (Експедитор) Договір про надання транспортно-експедиторських послуг вантажним автомобільним транспортом №TПC2407-0143G, згідно умов якого Експедитор бере на себе зобов`язання отримати та доставити ввірений йому для перевезення вантаж на підставі заявок на перевезення Замовника, видати його уповноваженій на одержання вантажу особі, також приймає на себе зобов`язання надати експедиторські послуги, а Замовник зобов`язується своєчасно здійснити оплату Експедитору.
Згідно з даними із ЄРПН ТОВ "ОДЕСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ ЮГ" протягом червня, липня 2025 року виписала податкові накладні на загальну суму 416598,07 грн, в т.ч. ПДВ 69433,02 грн, на адресу ТОВ "ГЛЕНПОРТ ОДЕСА": №1008 від 25.06.2025 №999 від 23.06.2025, №1004 від 24.06.2025, №1009 від 24.06.2025, №1005 від 25.06.2025, №1011 від 25.06.2025, №1010 від 26.06.2025, №1044 від 03.07.2025, №1045 від 04.07.2025, №1052 від 04.07.2025, №1052 від 05.07.2025, №1086 від 16.07.2025, №1121 від 31.07.2025, №1122 від 31.07.2025.
Зауваження контролюючого органу щодо згаданого контрагента зводяться до того, що в графі товарно-транспортних накладних "автомобільний перевізник" зазначено ТОВ "ОДЕСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ ЮГ" яке є експедитором, що не відповідає Закону України №2344, а водії вказані у товарно-транспортних накладних не перебували у господарських відносинах з ТОВ "ОДЕСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ ЮГ" . 
На запит перевіряючих, ТОВ "ОДЕСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ ЮГ" надано документи щодо наявності господарських відносин з ТОВ "ПРИВАТНИЙ ДВІР" (Експедитор) та ТОВ "БАШТАНКА" з придбання транспортно-експедиційних послуг з перевезення які були ним залучені до виконання договору з ТОВ "ГЛЕНПОРТ ОДЕСА".
За даними ЄРПН - ТОВ "ОДЕСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ ЮГ" протягом червня, лишня 2025 року перебувало у господарських відносинах з ТОВ "ПРИВАТНИЙ ДВІР" (код ЄДРПОУ 43374343) та ТОВ "БАШТАНКА" з придбання послуг "Транспортно-експедиційні послуги перевезення".
Згідно наданих ТОВ "ПРИВАТНИЙ ДВІР" звітів Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб. і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за червень та липень 2025 року: водії зазначені у товаротранспортних накладних не перебували у господарських відносинах з ТОВ "ПРИВАТНИЙ ДВІР". 
ТОВ "КОЛГОСПНИЙ ДВІР" (відповідно до договору перевезення вантажу №10012024 від 10.01.2024 року укладеного з ТОВ "ОДЕСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ ЮГ") в ТТН не зазначений та відсутня печатка експедитора, що передбачено п.2.8 договору.
Згідно ст. 48 Закон України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:
дата і місце складання;
вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;
вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження.
Згідно п.1.1. договору №TПC2407-0143G Експедитор зобов`язався отримати та доставити ввірений йому для перевезення вантаж на підставі заявок на перевезення Замовника, видати його уповноваженій на одержання вантажу особі, а також надати експедиторські послуги.
Як вбачається із змісту вказаного пункту договору фактично він є змішаним та містить елементи договору перевезення та надання транспортно-експедиторських послуг.
Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні визначено Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність".
Статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачено, що транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору; перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитори надають клієнтам послуги відповідно до вимог законодавства України та держав, територією яких транспортуються вантажі, згідно з переліком послуг, визначеним у правилах здійснення транспортно-експедиторської діяльності, а також інші послуги, визначені за домовленістю сторін у договорі транспортного експедирування.
Транспортно-експедиторські послуги надаються клієнту при експорті з України, імпорті в Україну, транзиті територією України чи іншими державами, внутрішніх перевезеннях територією України.
За правилами статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.
Істотними умовами договору транспортного експедирування є: відомості про сторони договору: для юридичних осіб - резидентів України: найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України; для юридичних осіб - нерезидентів України: найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для фізичних осіб - громадян України: прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; для фізичних осіб - іноземців, осіб без громадянства: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), адресу місця проживання за межами України; вид послуги експедитора; вид та найменування вантажу; права, обов`язки сторін; відповідальність сторін, у тому числі в разі завдання шкоди внаслідок дії непереборної сили; розмір плати експедитору; порядок розрахунків; пункти відправлення та призначення вантажу; порядок погодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта; строк (термін) виконання договору; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Зовнішньоекономічні договори (контракти) транспортного експедирування повинні відповідати вимогам законодавства про зовнішньоекономічну діяльність.
Для систематичного надання послуг експедитора можуть укладатися довгострокові (генеральні) договори транспортного експедирування.
У разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.
За договором транспортного експедирування експедитор може організувати перевезення за одним товарно-транспортним документом вантажів кількох різних клієнтів, які прямують з одного пункту відправлення та/чи в один пункт призначення, за умови, що експедитор виступає від імені усіх цих клієнтів як вантажовідправник та/чи вантажоодержувач.
Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.
Згідно п.11.3 Наказу Міністерства транспорту України 14.10.1997 №363 "Про затвердження Правил перевезень вантажів" товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.
Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.
Як вказує позивач у позові, що ТОВ "ОДЕСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ ЮГ" не здійснював власними силами перевезення вантажу за договором №TПC2407-0143G, а надавав транспортно-експедиційні послуги, тоді як перевізником було залучено ТОВ "КОЛГОСПНИЙ ДВІР" (правонаступником, якого є ТОВ "ПРИВАТНИЙ ДВІР").
У наявних в матеріалах справи: ТТН №№21,22,23, 24.б/н від 02.07.2025р., №51 від 03.07.2025 року, №№003, 005, 002, 2802 від 05.07.2025 року, №478 від 14.07.2025, №№1, 2, 3, 4, 5, 4949 від 30.07.2025 року в графі перевізник вказаний ТОВ "ОДЕСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ ЮГ"; у договорах-заявках на перевезення вантажу, актах виконаних робіт, укладених між ТОВ "ОДЕСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ ЮГ" та ТОВ "ПРИВАТНИЙ ДВІР" зазначено, що перевізником є останнє, містяться всю інформація необхідна для оформлення товарно-транспортної накладної.
Ураховуючи вищенаведене законодавство, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначення ТОВ "ОДЕСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ ЮГ" в ТТН як перевізника разом з іншими наданими до перевірки документів у сукупності свідчить про надання послуг за вищевказаним договором та набуттям права на отримання від позивача оплати за перевезення товару, хоча б він залучив до його виконання третіх осіб про що не відобразив у ТТН.
До того ж, контролюючий орган не заперечує, що всі податкові накладні виписані ТОВ "ОДЕСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ ЮГ" на позивача при виконанні Договору №TПC2407-0143G, були прийняті та зареєстровані в Реєстрі податкових накладних.
Отож, якщо контролюючий орган вказує, що експедитор ТОВ "ОДЕСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ ЮГ" є недобросовісним, а його діяльність не спрямована на досягнення реальної цілі господарської діяльність, то такі обставини мали бути виявленні саме на стадії реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, за наслідком чого мало бути прийняте рішення про зупинення реєстрації податкової накладної та або відмови в її реєстрації. Зазначений правовий механізм, якраз і створений державою для того щоб відсіювати недобросовісних платників податків та не допускати їх до підриву нормальної господарської діяльності решти платників податків.
Оскільки податковий орган допустив реєстрацію податкових накладних виписаних ТОВ "ОДЕСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ ЮГ" як постачальником послуг, то у позивача були усі підстави вважати, що його постачальник відповідає усім критеріям добросовісності та мають показники позитивної податкової історії платника податку.
Окрім того, взаємовідносини позивача з ТОВ "ОДЕСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ ЮГ" були перевірено та підтверджено в ході документальної позапланової невиїзної перевірки декларації з ПДВ за червень 2025 року, про що складено Акт перевірки №548/34-00-07-06/38721941 від 28.08.2025 року, за липень 2025 року, про що складено Акт перевірки №607/34-00-07-02/38721941 від 26.09.2025 року. та в ході двох попередніх перевірок контролюючим органом були перевірені та визнані первинні документи, складені між ТОВ "ОДЕСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ ЮГ", у тому числі по ланцюгу по взаємовідносинам з ТОВ "ПРИВАТНІЙ ДВІР" (правонаступник ТОВ "КОЛГОСПНИЙ ДВІР"), та була підтверджена реальність здійснення послуг перевезення ТОВ "ПРИВАТНІЙ ДВІР" (правонаступник ТОВ "КОЛГОСПНИЙ ДВІР"), незважаючи на недоліки у товарно-транспортних накладних та відсутності підтвердження оплати послуг водіїв автотранспорту.
Таким чином колегія суддів погоджується із судом першої інстанції щодо недоведеності висновків акта перевірки про завищення позивачем від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду по контрагенту ТОВ "ОДЕСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ ЮГ" на суму ПДВ 27863,73 грн. по податковим накладним за червень 2025 року (сума 20124,01 грн) та липень 2025 року (сума 7739,72 грн). 
Щодо взаємовідносинам з ПП "КРИСТАЛОН - ПЛЮС", з матеріалів справи вбачається, що позивачем як покупцем укладено із згаданим ТОВ як Постачальником Договори поставки №KГ2508-1901 від 19.08.2025 та КГ2508-2001 від 20.08.2025, за умовами яких постачальник зобов`язався поставити і передати у власність, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити сою українського походження врожаю 2024 року у кількості 200000 кг та 75000 кг на умовах FCA (франко склад-постачальника).
Згідно пункту 1.2. вказаних Договорів Постачальник гарантував Покупцеві, що Товар, зазначений у п.1.1. Договору, на момент укладання цього Договору: який він реалізує, є Товаром його власного виробництва; належить Продавцю на праві власності.
На підтвердження здійснення господарських операції контролюючому органу були надані податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, повідомлення про об`єкти оподаткування; статистичну звітність, Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2024 року (Nє4-сг), "Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід винограду у 2024 році посівні (№29-сг)" та Звіт про реалізацію продукції сільського господарства за січень-липень 2025 року(№21-заг); акт звіряння, платіжні інструкції. 
Згідно з даними із ЄРПН ПП "КРИСТАЛОН - ПЛЮС" протягом серпня 2025 року на адресу ТОВ "ГЛЕНПОРТ ОДЕСА" виписано та зареєстровано податкові накладні на загальну суму 4880169,23 грн в т.ч. ПДВ 599319,03 грн; №3 від 19.08.2025, №4 від 20.08.2025, №5 від 21.08.2025: товар Соя українського походження.
Як зазначено у акті перевірки, в зв`язку із тим, що ПП "КРИСТАЛОН-ПЛЮС" поставив позивачу вантаж, перевізником якого було ТОВ "ОЛВІ ГРУП УКРАЇНА", а водії зазначені у ТТН : ОСОБА_1 .. ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , не працювали у нього, то відповідно, не підтверджується перевезення вантажу сої у кількості 172 950 кг та відповідно сума ПДВ сплачена за неї не відноситься до податкового кредиту.
Також вказано, що врожайність сої у ПП "КРИСТАЛОН-ПЛЮС" становить 42,2 ц/га у 2024 році, тоді як середня врожайність сої на території Київської області у 2024 році -16.8ц/га, водночас ПП не купувало насіння сої, а тому не могло на площі 261,04 га виростити 1100,5 тон сої у 2024 році, та реалізувати позивачу 274,45 тон, що свідчить про ймовірне завищення обсягів вирощеної та реалізованої ПП "КРИСТАЛОН - ПЛЮС" сільськогосподарської продукції (сої) з метою реалізації необлікованих зернових культур, які могли бути придбані у фізичних осіб без відображення в бухгалтерській звітності.
Щодо господарських операції з контрагентом з ДП "ЛЕНД ФАРМ ЛОГІСТИК", встановлено, що між ТОВ "ГЛЕНПОРТ ОДЕСА" (Покупець) та згаданим ДП (Постачальник) укладені: Договір поставки №КГ2508-0201П від 02.08.2025, Договір поставки №КГ2508-1404П від 14.08.2025, Договір поставки №KГ2508-1405П від 14.08.2025, Договір поставки №КГ250К-2003П від 20.08.2025, Договір поставки №КГ2508-2701П від 27.08.2025, Договір поставки №КГ2508-2901П від 29.08.2025, за якими Постачальник зобов`язався поставити і передати у власність, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити, Кукурудза українського походження, сою та пшеницю (надалі - "Товар"), насипом відповідно до умов Договору. Постачальник гарантував Покупцеві, що Товар, зазначений у п. 1.1. Договору, на момент укладання цього Договору: - належить Продавцю на праві власності, а також гарантує чинність наданих документів відповідно до п.11.6. на дату підписання та впродовж терміну виконання цього Договору. Постачальник зобов`язується передати Товар на умовах СРТ Одеська обл., Одеський р-н, село Визирка.
Пунктом 5.2. Договорів визначено, що пунктом призначення за умовами договорів є: Одеський р-н, село Визирка, м. Одеса вул. Вапняна 52А., м. Одеса вул. Старокиївська дорога 21км. буд.22. На виконання умов вищевказаних договорів постачальник поставив позивачу товар кукурудзу, пшеницю та сою та надав автотранспортні послуги по перевезенню кукурудзи та виписав на ці послуги податкові накладні №60 від 24.08.2025 на суму ПДВ 5556 грн, №59 від 24.08.2025 на суму ПДВ 5612 грн, №58 від 08.2025 на суму ПДВ 5528 грн.
ДП "ЛЕНД ФАРМ ЛОГІСТИК" були виписано податкові накладні №16 від 06.08.2025, №18 від 07.08.2025 №13 від 04.08.2025, №19 від 08.08.2025, №12 від 03.08.2025, №17 від 07.08.2025, №11 від 02.08.2025, №15 від 06.05.2025, №14 від 05.08.2025 №29 від 14.08.2025 на кукурудзу у загальній кількості 984289 кг; №61 від 30.08.2025 на пшеницю у кількості 51560 кг; №10 від 28.08.2025, №26 від 15.08.2025, №28 від 19.08.2025, №25 від 14.08.2025, №27 від 15.08.2025, №35 від 15.08.2025, №36 від 16.08.2025, №37 від 18.08.25, №32 від 22.08.2025 №33 від 22.08.2025, №31 від 22.08.2025, №42 від 22.08.2025, №40 від 21.08.2025, №38 від 19.08.2025, №39 від 20.08.2025, №41 від 22.08.2025 на сою у загальній кількості 2010440 кг.
В аккті перевірки контролюючий орган зауважив щодо відсутності водіїв, зазначених у ТТН, за якими товар перевозився постачальником ДП "ЛЕНД ФАРМ ЛОГІСТИК" до позивача, у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків — фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, у відомостях про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за серпень 2025 року, поданому перевізником, вказаним у ТТН, – ТОВ "Транслогістик Плюс", та що вони також не працювали на цьому підприємстві за трудовими договорами й не отримували доходів за ознакою 101.
Також зазначено, що товар, який поставлявся позивачу (соя), ДП "ЛЕНД ФАРМ ЛОГІСТИК" придбавало у ТОВ "ВІНСАЙТ" (код 34447274); СФГ "ЗОРЯ" (код 32144318); СГПП "МИР" (код 32256304) як виробників товару соя.
Між тим, у СФГ "ЗОРЯ" відсутні на балансі основні фонди, працює 1 особа, засіяна та зібрана у 2024 році площа під сою 35,71 га, насіння сої оренди с/г техніки з екіпажом, послуги внесення добрив/ЗЗР, оброблення ґрунту, збирання врожаю, та або оренди с/г техніки з екіпаже на період польових робіт з внесенням добрив/ЗЗР, збирання врожаю не придбавалось, а тому не мало можливості виростити сою врожаю 2024 року у кількості 71,42 т.
За даними ЄРПН протягом квітня - червня 2024 року СГПП "МИР" придбало сої 82,5 тон для засіву 1203,95 га тоді як необхідно - 124 тони, враховуючи у користуванні 1203,95 га ріллі на підприємстві недостатня кількість осіб - 8 для вирощування с/г продукції власними ресурсами. Водночас воно не придбавало послуги з обробки землі (оранка, посів, збирання врожаю, тощо) та /або оренди с/г техніки з екіпажом, а тому не можливо встановити СГПП "МИР" як виробника с/г продукції (сої врожаю 2024) реалізованої на адресу ДП "ЛЕНД ФАРМ ЛОГІСТИК", який був постачальником ТОВ "ГЛЕНПОРТ ОДЕСА" у кількості 1859,12 тон на суму ПДВ 4239197 грн. Отже неможливо встановити виробника/вирощувача та підтвердити ланцюг постачання с/г продукції соя реалізованої СФГ "ЗОРЯ" та СГПП "МИР" на адресу ДП "Ленд фарм логістик" та відповідно підтвердити фактичний рух товару до ТОВ "ГЛЕНПОРТ ОДЕСА" на суму ПДВ 3409130,40 грн.
Поряд з цим з матеріалів справи вбачається, що до перевірки по ТОВ "ВІНСАЙТ" були надані первинні документи: договір, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акт звіряння, статистичну звітність форми №29-сг, форму №4-сг, форма №21-заг. Та підтверджено реальність здійснення господарських відносин, по поставленому товару соя у кількості 80000кг.
На підтвердження господарських відносин з ДП "ЛЕНД ФАРМ ЛОГІСТИК" та СГПП "МИР" було надано Договір, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акт звіряння, статистичну звітність форми №29-сг, форму №4-сг, форма №21-заг. отримані від постачальника ДП "ЛЕНД ФАРМ ЛОГІСТИК" на виконання умов договору. 
Будь-яких зауважень до зазначених документів у контролюючого органу не виникло, при цьому позивач не перебував в господарських відносинах з СФГ "Зоря" та СГ ПП "МИР".
У справах, предмет спору в яких стосується правомірності відображення платником податків у бухгалтерському та податковому обліках фінансових показників господарських операцій, які, за висновком контролюючого органу, є фіктивними, сталою є практика, що будь-який документ, виданий від імені суб`єкта господарювання (платника податків), що не був позбавлений відповідного статусу на час складення цього документа, має силу первинного документа та згідно зі статтею 44 ПК України та статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підтверджує дані податкового обліку суб`єкта господарювання та/або його контрагентів у тому разі, якщо цей документ містить, зокрема: достовірні дані про фактично здійснену господарську операцію та відображає її економічну суть; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Водночас, інший платник податків під час використання такого документа у своєму податковому обліку повинен діяти розумно, добросовісно та з належною обачністю, а також сумніву в достовірності даних, внесених до відповідного документа своїм контрагентом, у тому числі стосовно даних щодо можливих дефектів правового статусу такого контрагента, а також щодо підпису та інших засобів ідентифікації представників контрагента, які брали участь у господарській операції.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженості дій між ними (постанова Верховного Суду від 11.12.2025 у справі №320/32019/23).
Велика палата Верховного суду у постанові від 07.07.2022 року у справі №160/3364/19 виснувала:
"105. (…) Суд вважає, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.
106. Суду також звертає увагу на те, що 23 травня 2020 року набрали чинності зміни до статті 112 ПК України, внесені Законом України від 16 січня 2020 року №466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон №466-IX).
107. Так, відповідно до пункту 112.2 статті 112 ПК України (у редакції Закону №466-IX) особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.(…)
109. Таким чином, сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.".
Повертаючись до обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що апелянтом не спростовується висновки суду першої інстанції , що первинні документи бухгалтерського обліку та податкова звітність позивача підтверджують товарність виконання між ним і ДП "ЛЕНД ФАРМ ЛОГІСТИК", відповідних операцій та використання результатів у господарській діяльності позивача та понесення витрат на оплату товару, які він придбав у контрагента у відповідності до умов оплати товару.
Контролюючим органом не доведено, що позивач як платник податку діяв без належної обачності й обережності і що йому було відомо про можливі порушення, які допускали його контрагенти ТОВ "ЛЕНД ФАРМ ЛОГІСТИК" чи ПП "КРИСТАЛОН - ПЛЮС".
Посилання контролюючого органу на те, що ТОВ "ЛЕНД ФАРМ ЛОГІСТИК" придбало сою у СФГ "ЗОРЯ" та СГПП "МИР", які не мають у необхідній кількості ресурсів для вирощування та збору врожаю задекларованих обсягів постачання сої, є неаргументованими, оскільки позивач не є і не був учасником відносин з ними.
Також слід врахувати, що позивач не складав товарно-транспортних накладних, за якими вантаж від ПП "КРИСТАЛОН-ПЛЮС" надходив до пункту розвантаження, та у нього відсутні права на перевірку відомостей – на яких підставах водії, які привезли товар від постачальника, виконують цю роботу (трудовий чи цивільний договір або без його оформлення).
Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновки акта перевірки про завищення позивачем у серпні 2025 року суми від`ємного значення ПДВ на суму 3510595 грн є недоведеними.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апелянт/відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував.
У зв`язку з цим, за результатом апеляційного розгляду даної справи колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення апелянта/відповідача від 14.11.2025 №82134000702 та №82234000702 щодо ТОВ "ГЛЕНПОРТ ОДЕСА" не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та прийняті без урахування усіх фактичних обставин, з порушенням його прав.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга відповідача зазначених висновків не спростовує, за своїм змістом ідентична відзиву на адміністративний позов, доводи якого були ретельно перевірені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи, а тому не заслуговують до уваги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на належній юридичній оцінці встановлених обставин справи із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Суд правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку. Підстав для його скасування апелянтом не доведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя В.А.Голуб

Суддя Ю.В.Осіпов