Справа № 576/321/26
Провадження № 2/576/389/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області
суддя	Усенко Л.М.	
секретар судового засідання	Бірюк О.І.	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу	№ 576/321/26	
за позовом	Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп»	
до 	ОСОБА_1 	
про	стягнення заборгованості за кредитним договором 	
учасники справи та представники:	не викликались	

ВСТАНОВИВ:
11.02.2026 ТОВ «Деал Фінанс Груп» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8319196 від 01.07.2025 в розмірі 20 380,50 грн та судовиїх витрат. Одночасно з поданням позову представник заявив клопотання про витребування доказів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про надання коштів у кредит № 8319196, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 9 000 строком на 360 днів із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту.
16.09.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 16.09.25, згідно якого ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 .
Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого його заборгованість за кредитним договором становить 20 380,50 грн, а саме прострочена заборгованість за тілом кредиту - 9 000 грн, заборгованість за процентами - 7 780,50 грн, неустойка - 3 600 грн. 
Ухвалою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області Мазура С.А. від 26.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03.04.2026 справу передано на розгляд судді Усенко Л.М.
Відповідач своїм правом надати відзив не скористався, однак, від надійшло електронне звернення громадян, у якому ОСОБА_1 зазначає, що з компанією ніяких кредитних договорів не укладав, і в період, який вказаний як дата підписання договору, він, як діючий з 2016 року і по теперішній час військовослужбовець, знаходився в районі ведення бойових дій і приймав безпосередню участь в бойових діях. До звернення додано довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ про України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.
01.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії (Надійний) № 8319196 (а.с. 17-24). 
Договір укладений в електронній формі та підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором 830837. За довідкою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про ідентифікацію ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ідентифікований товариством шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Номер договору 8319196, одноразовий ідентифікатор 830837, дата відправки ідентифікатора позичальнику - 01.07.2025 о 19 год. 07 хвил., електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - ІНФОРМАЦІЯ_1  (а.с. 24 зворот).
У відповідності до п. 2.1 кредитного договору за цим договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кередитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору. Мета отримання кредиту: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У підпунктах 2.2-2.3 кредитного договору сторони погодили параметри та умови кредиту. Зокрема:
- сума позики становить 9 000 грн; 
- строк кредитування 360 днів; 
- розмір першого обов`язкового платежу 4 117,50 грн, за умови сплати якого до 30.07.2025 позичальнику надається можливість сплачувати проценти з урахуванням процентної ставки, яка становить 0,95% на день протягом перших 30 календарних днів з дати надання кредиту (знижена процентна ставка);
- не пільгова денна процентна становить 0,998% в день. 
Факт отримання коштів відповідачем підтверджується: довідкою ТОВ «Європейська платіжна система» № КД-000018241 від 29.12.2025, із якої вбачається, що 01.07.2025 на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 перераховано кредитні кошти в сумі 9 000 грн (а.с. 25 зворот); платіжною інструкцією, згідно з якою 01.07.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало ОСОБА_2 на картку НОМЕР_2 (VISA) 9 000 грн; довідкою АТ «ОщадБанк» та рухом коштів по картці (а.с. 61, 62).
Оскільки відповідач в добровільному порядку та у строки, визначені кредитним договором № 8319196 від 01.07.2025 своїх зобов`язань не виконав, то станом на 23.12.2025 мав заборгованість за вказаним договором у загальній сумі 20 380,50 грн, з яких: 9 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 7 780,50 грн заборгованість за відсотками та 3 600 грн неустойки, що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним первісним кредитором. При здійсненні розрахунку кредитор врахував, що відповідач здійснив три платежі на погашення кредитної заборгованості, а саме: два платежі 30.07.2025 в розмірі 53 грн та 49 грн, 01.08.2025 в розмірі 4 915,500 грн (а.с. 15 зворот-16).
У зв`язку з наявною заборгованістю та у відповідності до п. 6.13 кредитного договору 30.10.2025 о 07-14 год на електронну пошту, яка вказана ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» направило вимогу про дострокове повернення кредиту або усунення порушення за Договором шляхом сплати суми простроченої заборгованості, розмір якої станом на дату відправлення цієї вимоги становить 11 295 грн. Направлення такої вимоги підтверджене самою вимогою та довідкою про ідентифікацію (а.с. 24 зворот, 44). 
16.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп»укладено договір факторингу № 16/09/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося відступити ТОВ «Деал Фінанс Груп»права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Деал Фінанс Груп»» зобов`язалося прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с. 27 зворот-31).
Із реєстру прав вимоги № 23/12/25-01 від 23.12.2025 до Договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 вбачається, що ТОВ «Деал Фінанс Груп»набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № 8319196 в сумі 20 380,50 грн, з яких: 9 000 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 7 789,50 грн сума заборгованості за відсотками та 3 600 грн неустойка (а.с. 35).
Факт оплати ТОВ «Деал Фінанс Груп»грошових коштів за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 підтверджується платіжною інструкцією № 579937984.1 від 24.12.2025 (а.с. 36).
Таким чином, ТОВ «Деал Фінанс Груп», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 про погашення заборгованості за Договором позики № 8319196 від 01.07.2025.
Згідно розрахунку заборгованості, складеного позивачем, заборгованість відповідача за договором позики № 8319196 від 01.07.2025 у період з 22.12.2025 по 21.01.2026, тобто з моменту набуття позивачем права грошової вимоги, залишилася незмінною (а.с. 6).
Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК- України) та Закону України «Про споживче кредитування». При цьому згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Кредитний договір № 8319196 від 01.07.2025 підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора 830837.
У розділі 3 кредитного договору сторони погодили порядок реєстрації позичальника в ІКС. 
Так, для отримання кредиту позичальник має бути зареєстрований в ІКС, для чого він проходить процедуру реєстрації на сайті. Реєстрація на сайті відбувається на сторінці реєстрації. Для проходження процедури реєстрації позичальник заповнює всі поля форми реєстрації, керуючись, при необхідності, підказками сайту. При реєстрації на сайті позичальник вказує дані своєї банківської картки, на яку він хоче отримати кредит. Зазначена картка проходить прив`язку до особистості позичальника і верифікацію. При проходженні процедури верифікації картки позичальник вводить у відповідне поле код операції, отриманий від свого банку. При проходженні процедури верифікації позичальник надає згоду на обробку своїх персональних даних та підтвердження ознайомлення з Політикою конфіденційності. Результатом проходження всіх етапів реєстрації є створення особистого кабінету позичальника. Під час кожного входу в особистий кабінет позичальник використовує особистий логін і пароль, які він вказав при реєстрації і за збереження яких в таємниці від третіх осіб позичальник несе особисту відповідальність. Після першої реєстрації та під час кожного входу в особистий кабінет позичальником додатково вводиться код, який надсилається позичальнику у вигляді sms-повідомлення та/або вхід здійснюється за допомогою використання позичальником інструментів «touch id» або «face id».
Вказані вище умови договору не суперечать вимогам Закону України «Про електронну комерцію». 
Кредитний договір підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора. Укладаючи договір, ОСОБА_1 вказав свої персональні дані, а саме серію та номер паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків, у відповідності до п. 3.2 кредитного договору вказав дані своєї банківської картки, на яку вподальшому надійшли кредитні кошти, пройшов ідентифікацію посередництвом системи BankID НБУ, і частково трьома платежами сплатив заборгованість. 
З урахуванням наведеного, а також того, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первинним кредитором та відповідачем не був би укладений, суд приходить до висновку, що факт укладення в електронній формі кредитного договору № 8319196 від 01.07.2025 між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджений позивачем належними, допустимими та достатніми доказами.
Доказів протилежного відповідач не надав. Такими доказами можуть бути виписка по банківському рахунку, рішення суду про визнання недійсним кредитного договору, документи правоохоронних органів з приводу шахрайських дій тощо. Натомість доводи відповідача про неможливість укладення кредитного договору з огляду на перебування в зоні бойових дій на день укладення договору спростовуються матеріалами справи, а саме: платіжним дорученням, випискою про рух коштів АТ «ОщадБанк» та відповіддю № 2707128 від 07.05.2026. Надана відповідачем довідка з АТ «ОщадБанк» стосується не того рахунку, на який надійшли кредитні кошти, і платіжна картка до якого вказана ОСОБА_1 у кредитному договорі (п. 10 кредитного договору, довідка ТОВ «Європейська платіжна система», виписка про рух коштів АТ «ОщадБанк) .
Крім того, з листів в/ч НОМЕР_3 та НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу, будь-які відомості щодо його перебування в день укладення кредитного договору в зоні активних бойових дій та відсутність у нього вільної можливості доступу до мережі Інтернет відсутні.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача про те, що відповідачем були отримані у позику кошти в розмірі 9 000 грн на умовах та в порядку, що зазначені у кредитному договорі, і він користувався такими коштами, однак, допустив порушення своїх зобов`язань в частині повернення позики та сплати процентів за користування позикою, в зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Враховуючи те, що в порушення умов кредитного договору відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернув, чим порушив права кредитора, то позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Водночас, згідно розрахунку за кредитним договором заборгованість відповідача за неустойкою становить 3 600 грн, відносно якої суд зазначає наступне.
24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.
15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З розрахунку заборгованості вбачається, що впродовж дії воєнного стану відповідачу нараховувалась неустойка в сумі 3 600 грн, яка на підставі вказаних законів стягненню не підлягає.
Що стосується вимог позивача в частині стягнення із відповідача на його користь відсотків в загальній сумі 7 780,50 грн, то слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Частиною 9 статті 1Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Так, в статтях 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей за якими - військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час.
Статтю 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було доповнено підпунктом 3 п. 4 ч. 15 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 № 1275-VІІ.
Пунктом 3 Прикінцевих положень зазначеного Закону передбачено поширення дії, зокрема підпункту 3 п. 4 розділу І цього Закону на військовослужбовців із початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Статтею 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Аналіз п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», свідчить про те, що пільги мають:
- військовослужбовці, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову;
- військовослужбовці, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Як вбачається з копії контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу, копії довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ про України, листів в/ч НОМЕР_4 та НОМЕР_5 та відповіді № 2707088 від 07.05.2026, отриманої судом з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи відповідач, починаючи з 2022 року і до цього часу, проходить військову службу, отримує грошове забезпечення.
Відповідно до підпункту «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 вищевказаного Закону військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Таким чином, на відповідача як на військовослужбовця, як на час укладення кредитного договору, так і на час вирішення спору, поширюються пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його призову.
При цьому відсутність звернення відповідача до кредитора, не спростовує того факту, що на ОСОБА_1 розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому, за наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).
Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 642/548/21.
Оскільки відсотки за користування кредитом в загальній сумі 7 780,50 грн були нараховані відповідачу за період, коли він проходив військову службу, тому з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом за кредитним договором.
Таким чином, виходячи з вимог вищевказаних Законів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в сумі 9 000 грн.
Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2 662,40 грн (а.с. 1). 
Крім того, позивачем заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 4 500 грн.
За таких обставин, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково (9000х100:20380,50=44,15), то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1175,44 грн судових витрат по оплаті судового збору (2662,40 х 44,15 : 100 = 1175,44) та 1 986,75 грн (4500 х 44,15 : 100 = 1986,75) витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі наведеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263 - 265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» (08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33, офіс 40/3, код 44280975) до ОСОБА_1  (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» заборгованість за кредитним договором № 8319196 від 01.07.2025 року в розмірі 9 000 грн, а саме заборгованість за тілом кредиту.
В задоволенні решти позову відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 175,44 грн та 1 986,75 грн витрат на правову допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складене 13 липня 2026 року.

Суддя Л.М. Усенко