ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2026 року         м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчук В. Т., за участі секретаря судового засідання Філатової К. А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Чернівецького районного суду м. Чернівців від 15 червня 2026 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Чернівецького районного суду м. Чернівців від 15 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн. в дохід держави.
Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 24 березня 2026 року, о 22 год. 50 хв., керував транспортним засобом марки «Рено» державний номерний знак НОМЕР_1 по проспекту Незалежності 99 в м. Чернівці, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, що підтверджується висновком №115. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Чернівецького районного суду м. Чернівці від 15 червня 2026 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Просить звільнити від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як учасника бойових дій.
Провадження №33/822/303/26   Головуючий у І інстанції: Вольська-Тонієвич О. В. 
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП      Доповідач: Марчук В. Т.

В обґрунтуванні вимог апеляційної скарги зазначає, що постанова районного суду є незаконною та необґрунтованою, а проведений огляд таким, що не відповідає вимогам закону та проведений з істотними порушеннями. 
При цьому вказує, що в порушення вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП, висновок лікаря-нарколога № 115 було складено до спливу двох годин, відведених для проходження огляду.
Зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду, а лише фізіологічно не міг здати сечу.
Судом не враховано попередню судову практику, де постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 червня 2024 року провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрито з тих самих підстав, а саме неможливості здати сечу та невжиття лікарем заходів для відбору іншого біологічного матеріалу.
Вказує, що суд першої інстанції не врахував те, що він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2 , а тому підлягає звільненню від сплати судового збору.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №623429 від 25 березня 2026 року, ОСОБА_1 24 березня 2026 року о 22 год. 50 хв., у м. Чернівці по проспекту Незалежності 99, керував транспортним засобом марки « Renault Logan» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується висновком №115. Своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно підтверджуються іншими дослідженими доказами по справі.
В матеріалах справи наявна копія постанови серії ЕНА №6900392 від 25 березня 2026 року (а. с. 3), відповідно до якої, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, за порушення п. 2.9.в Правил дорожнього руху.
Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 березня 2026 року (а. с. 5) вбачається, що в результаті огляду, проведеного поліцейським, були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. 
В матеріалах справи наявний висновок №115 щодо результатів медичного огляду від 24 березня 2026 року ОКНП «ЧОНД» (а. с. 6), відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду та обстеження.
Вищевказані обставини підтверджуються наявним у матеріалах справи відеозаписом (а. с. 8), на якому зафіксовано, що працівники поліції в ході спілкування з ОСОБА_1 , виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_1 був доставлений до закладу охорони здоров`я з метою проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. У медичному закладі ОСОБА_1 не надав зразок біологічного середовища (сечу), що лікарем було констатовано як відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
У зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку, що районним судом надано правильну оцінку доказам у справі, оскільки останні є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Твердження ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, а навпаки нібито висловлював готовність його пройти, є необґрунтованими з огляду на наступне.
З відеозапису, наявного в матеріалах справи, вбачається, що о 23:04 год. ОСОБА_1 був доставлений до закладу охорони здоров`я. Після прибуття до медичного закладу ОСОБА_1 не надав зразка біологічного середовища (сечі) для проведення дослідження, у зв`язку з чим, о 00:05 год. 25 березня 2026 року лікарем було зафіксовано відмову від проходження огляду, оскільки ОСОБА_1 було надано достатній час (близько однієї години) для виконання відповідних дій, необхідних для його проведення.
Посилання ОСОБА_1 на те, що він фактично не відмовлявся, а нібито висловлював готовність пройти огляд, не спростовує факту відмови, оскільки для виконання вимог закону така готовність має бути реалізована у конкретних діях, зокрема у своєчасному наданні зразка біологічного середовища для проведення огляду. 
Також безпідставним є посилання на порушення ч. 4 ст. 266 КУпАП щодо складання висновку до спливу двох годин, оскільки цей строк встановлено як граничний час для доставлення особи до закладу охорони здоров`я та початку його огляду, а не як гарантований час, протягом якого особа може зволікати зі здачею аналізів. Надавши ОСОБА_1 достатньо часу, а саме близько однієї години, лікар мав усі законні підстави констатувати відмову через його бездіяльність.
Доводи апелянта про порушення процедури медичного огляду, у зв`язку з не відібранням іншого біологічного середовища у ОСОБА_1 є необґрунтованими з огляду на наступне.
Згідно п. 11, 12 розділу 3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
Наявність у відповідній Інструкції переліку можливих зразків біологічного середовища, які можуть бути відібрані під час медичного огляду (окрім сечі), не надає особі, яка проходить такий огляд, права самостійно обирати найбільш зручний для себе вид біоматеріалу. Така альтернатива передбачена виключно на випадок, коли з об`єктивних причин неможливо отримати один із зразків, передбачених Інструкцією.
Матеріали справи не містять, а стороною захисту не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних перешкод, у тому числі пов`язаних зі станом здоров`я, що унеможливлювали б здачу аналізу сечі ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у лікаря були відсутні будь-які підстави пропонувати надання іншого виду біологічного середовища.
За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 не здав біологічний матеріал, визначений лікарем, такі його дії обґрунтовано кваліфіковано як ухилення від проходження медичного огляду.
Посилання апелянта на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 червня 2024 року, як на підставу для закриття даного провадження, апеляційний суд відхиляє, оскільки рішення судів першої інстанції у справах про адміністративні правопорушення не є джерелом права та не мають преюдиційного характеру для інших справ. Наявність постанови про закриття провадження щодо ОСОБА_1 за іншим фактом у 2024 році не звільняє його від адміністративної відповідальності за нове правопорушення.
Доводи ОСОБА_1 про необхідність звільнення його від сплати судового збору у зв`язку з тим, що він є учасником бойових дій, апеляційний суд визнає необґрунтованим з огляду на наступне.
Відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Разом з тим, провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не належить до категорії справ, пов`язаних із порушенням його прав, як учасника бойових дій. 
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, обов`язково сплачується судовий збір. 
Таким чином, суд першої інстанції правомірно стягнув з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави, і законних підстав для звільнення його від сплати у цій категорії справ немає.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.
Адміністративне стягнення ОСОБА_2 призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Чернівецький апеляційний суд,- 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького районного суду м. Чернівців від 15 червня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя    [підпис]    В.Т. Марчук