ДОДАТКОВА УХВАЛА

05 серпня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/10819/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І. М. (головуючого), Булгакової І. В., Власова Ю.Л.,

розглянув у порядку письмового провадження 
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Бізнес-Центр"
про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/10819/25
за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Київгаз"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.05.2026
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Бізнес-Центр"
до Акціонерного товариства "Київгаз"
про визнання незаконним та скасування рішення.

ВСТАНОВИВ:
1.  Верховний Суд ухвалою від 28.07.2026 закрив касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Київгаз" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.05.2026 у справі № 910/10819/25.

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Український Бізнес-Центр" (далі - Товариство, ТОВ "Український Бізнес-Центр", заявник) у відзиві на касаційну скаргу зазначило попередній розрахунок витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 19 000,00 грн та вказало, що докази будуть подані у порядку частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Відповідну заяву з обґрунтуванням остаточного розміру відшкодування та доказами на його підтвердження подано заявником через систему "Електронний суд" до касаційної інстанції 28.07.2026.

3. Заяву з обґрунтуванням остаточного розміру відшкодування та доказами на його підтвердження, а також доказами надіслання іншим учасникам справи Товариство подало через систему "Електронний суд" до Верховного Суду 28.07.2026.

4. У заяві Товариство зазначило, що правова (професійна правнича) допомога надана у відповідності до договору про надання правничих послуг від 1106.2025, укладеного з адвокатським об`єднанням "Ткачук та партнери". Загальна вартість наданої професійної правничої допомоги у суді касаційної інстанції складає 19 000,00 грн, які заявник просить стягнути з Акціонерного товариства "Київгаз" на свою користь.

5. Відповідно до статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

6. Суд вирішує питання про судові витрати у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

7. Суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (частина друга статті 221 ГПК України).

8. Відповідно до положень частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

9. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (частина третя статті 244 ГПК України).

10. За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.

11. Частиною тринадцятою статті 8 ГПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

12. Розглянувши заяву ТОВ "Український Бізнес-Центр", а також дослідивши матеріали цієї справи, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла таких висновків.

13. В силу приписів статей 59, 13^1 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу для надання якої в Україні діє адвокатура, а стаття 16 ГПК України вказує на те, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

14. За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

15. Суд зазначає, що принцип в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

16. Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права, зокрема:
- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20. постанови Верховного Суду від 19.07.2021 у справі № 910/16803/19);
- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови від 27.01.2022 у справі № 921/221/21 та пункт 20 постанови від 31.05.2022 у справі № 917/304/21).

17.  У додатковій постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 910/9111/17 вказано, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної інстанції - до прийняття постанови у справі.

18. Як вже зазначено вище, ТОВ "Український Бізнес-Центр" у відзиві на касаційну скаргу зазначило попередній орієнтовний розрахунок судових витрат і про те, що докази на підтвердження понесення таких витрат будуть подані у порядку частини восьмої статті 129 ГПК України.

19. Після ухвалення Верховним Судом ухвали від 28.07.2026 про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "Київгаз" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.05.2026, Заявник 28.07.2026 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення з документами, які підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу.

20. За інформацією, що міститься в автоматизованій системі документообігу суду комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду", вказана вище заява з додатками надіслана до електронного кабінету відповідача (до заяви додана квитанція від 28.07.2026 № 8141749 про доставку документів до електронного кабінету користувача ЄСІТС - Акціонерного товариства "Київгаз").

21. З огляду на зазначене вище, Верховний Суд дійшов висновку, що позивачем заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у порядку, межах та у строк, які визначені чинним законодавством та дотримано вимоги, передбачені статтями 80, 124, 126, 129 ГПК України.

22. Згідно з частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

23. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

24. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

25. Верховний Суд, застосовуючи частину шосту статті 126 ГПК України, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15; від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

26. Від Акціонерного товариства "Київгаз" заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення не надходило.

27. Суд також враховує, що факт направлення на адресу Акціонерного товариства "Київгаз" заяви позивача про ухвалення додаткового рішення та доданих до заяви документів підтверджується копією квитанції від 28.07.2026 № 8141749 про доставку документів до електронного кабінету користувача ЄСІТС. Із комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що датою доставлення заяви в Електронний кабінет відповідача є 28.07.2026 о 17:41.

28. Ухвалу Верховного Суду від 30.07.2026 про прийняття до розгляду заяви Товариство, ТОВ "Український Бізнес-Центр" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/10819/25, доставлено до Електронного кабінету відповідача 30.07.2026 о 18:50, що підтверджується довідкою про доставку документа в кабінет Електронного суду.

29. Колегія суддів у вирішенні заяви відповідача також звертається до позиції, яка викладена у додатковій ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20, зокрема, що при визначенні суми відшкодування Суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

30.  Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

31.  Згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

32. Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Lavents v. Latvia" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

33.  Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

34. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

35.  Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

36. Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

37. В силу положень статті 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

38. Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в цілому у сукупності відповідають вимогам означених вище статей ГПК України, є належними і допустимими.

39. Суд також враховує, що ТОВ "Український Бізнес-Центр", у встановлений частиною восьмою статті 129 ГПК України строк, подані докази на підтвердження понесення витрат. 

40. У матеріалах справи містяться, зокрема, копія договору про надання правничих послуг від 11.06.2025, укладеного між адвокатським об`єднанням "Ткачук та партнери" (Об`єднання) та ТОВ "Український Бізнес-Центр" (Клієнт), за умовами пункту 1 якого Клієнт доручає, а Об`єднання зобов`язується надати правничі послуги щодо визнання недійсним та скасування рішення Оператора розподілу природного газу АТ "Київгаз" від 15.05.2025 про нарахування необлікованого об`єму природного газу.

41. Пунктом 2 договору передбачено, що послуги згідно з пунктом 1 цього договору, здійснюються, шляхом представництва інтересів Клієнта в суді, складання заяв, складання позову, представництво інтересів в суд, а у разі необхідності - апеляційної та (або) касаційної скарги.

42. Відповідно до пункту 5.1.1 договору Клієнт оплачує на користь Об`єднання оплату в розмірі 30 000,00 грн (без ПДВ).

43. У випадку представництва інтересів Клієнта в суді, Клієнт додатково сплачує на користь Об`єднання оплату в розмірі 4 000,00 грн (без ПДВ) не пізніше 3 днів до дня такого судового засідання.

44. У матеріалах судової справи містяться копії платіжних інструкцій з призначенням платежу "оплата за правничі послуги (представлення інтересів у суді п. 5.1.2) згідно з договором від 11.06.2025" за якими ТОВ "Український Бізнес-Центр" сплатило на користь адвокатського об`єднання "Ткачук та партнери" 36 000,00 грн.

45. Матеріалами справи підтверджується, що у суді касаційної інстанції інтереси ТОВ "Український Бізнес-Центр" представляв адвокат адвокатського об`єднання "Ткачук та партнери" - Мневець Олександр Миколайович, що підтверджується ордером на надання правничої допомоги за договором від 23.06.2026 № 2236748.

46. Зокрема, відзив ТОВ "Український Бізнес-Центр" на касаційну скаргу відповідача, підписаний представником позивача (адвокатом Мневець Олександром Миколайовичем), у якому останнє заперечувало проти доводів скаржника та просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін як таку, що прийнята з дотриманням норм процесуального права. 

47. Суд, у контексті оцінки доказів, поданих Заявником на обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат враховує, що сторони в договорі про надання правничих послуг від 11.06.2025 визначили фіксований розмір гонорару адвоката та звертається до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, зокрема, такого змісту:
"127. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19)";
"133. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку";
"147. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо".

48. За висновками Верховного Суду які викладені у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

49. Аналізуючи зміст частини третьої статті 126 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 вказала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

50. Колегія суддів касаційної інстанції також виходить з того, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

51.  Також частини четверта - шоста, сьома, дев`ята статті 129 ГПК України, визначає випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.

52.  При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

53.  Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

54.  У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

55.  У вирішенні заяви ТОВ "Український Бізнес-Центр" колегія суддів враховує, що у пункті 5.44. постанови від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий.

56. Суд також звертає увагу на сталу і послідовну практику Верховного суду, відповідно до якої витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена (правові висновки, викладені у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 03.10.2019 у справі № 922/445/19; від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 зі справи № 925/1137/19).

57.  Виходячи з критерію необхідності, розумності та виправданості розміру витрат на правову допомогу, понесених відповідачами, Верховний Суд, з огляду на міркування, викладені у цій додатковій ухвалі, дійшов висновку про часткове задоволення заяви ТОВ "Український Бізнес-Центр", з огляду на таке.

58.  Верховний Суд ухвалою від 28.07.2026.2026 закрив касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.05.2026 у цій справі.

59. У розгляді заяви відповідача Суд, зокрема, враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій; чи потребувалося адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтувала свої вимоги, та інші обставини (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).

60. У постанові Верховного Суду від 18.02.2025 у справі № 910/2990/24 зазначено, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

61. Отже, ураховуючи наведені вище критерії, зокрема, реальності адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, а також фактичні обставини цієї справи, співрозмірність до предмета спору (оскарження відповідачем в касаційному порядку постанови суду апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог), результату касаційного перегляду (закриття касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "Київгаз"), свідчить про те, що розмір визначеного між Клієнтом та Об`єднанням гонорару (19 000,00 грн у суді касаційної інстанції) не є співрозмірним та таким, що не у повній мірі відповідає принципам справедливості, розумності і реальності їх розміру. Тобто не має характеру співмірності зі складністю справи і необхідним обсягом правничих послуг, наданих позивачу в суді касаційної інстанції у справі № 910/10819/25. Зміст поданого адвокатом адвокатського об`єднання "Ткачук та партнери" в інтересах ТОВ "Український Бізнес-Центр" відзиву на касаційну скаргу не свідчить, що під час його підготовки адвокатом здійснювалося комплексне та всестороннє вивчення юридичної природи спірних правовідносин на стадії касаційного перегляду постанови суду апеляційної інстанції. Зокрема, колегія суддів Верховного Суду враховує, що під час розгляду цієї справи в судах попередніх інстанцій позиція позивача не змінювалася, а інтереси позивача в усіх інстанціях представляв адвокат Мневець О. М. Отже, правова позиція позивача вже була сформована до касаційного розгляду справи, водночас доказів додаткового комплексного та всестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин на стадії касаційного перегляду не надано та з матеріалів справи не вбачається. Зміст поданого позивачем відзиву на касаційну скаргу є аналогічним за змістом апеляційній скарзі, яка подавалася до суду апеляційної інстанції.

62. Таким чином, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених ТОВ "Український Бізнес-Центр" на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, крізь призму критеріїв, встановлених частиною п`ятою статті 129 ГПК України, керуючись статтями 2, 86, 123, 126, 129 ГПК України, враховуючи обсяг виконаних робіт, із урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, а також беручи до уваги критерії необхідності, розумності, справедливості розміру таких витрат, колегія суддів касаційної інстанції, з огляду на міркування, викладені у цій додатковій ухвалі, дійшла висновку про не покладення всієї заявленої суми витрат на правничу допомогу в розмірі 19 000,00 грн на користь позивача та покладення на відповідача розумну суму судових витрат у розмірі 10 000,00 грн. В іншій частині заяви Суд не покладає такі витрати на відповідача.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Бізнес-Центр" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/10819/25 задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Київгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Бізнес-Центр" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

3. У задоволенні іншої частини заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Бізнес-Центр" щодо ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Додаткова ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова

Суддя Ю. Власов