Справа № 629/3881/26
Номер провадження 2/629/1721/26 
РIШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2026 Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Ткаченко О.А., за участю секретаря Торенко Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 57771,42 грн., а також стягнути судовий збір у розмірі 2662,40 грн. 
Представник позивача Сахарова О.І. у судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. А також відповідь на відзив, у якому зазначила про наявність у справі всіх належних доказів щодо надання кредиту, належної зміні кредитора, повідомлення про зміну і наявність обґрунтованої заборгованості непогашеної відповідачем. 
Представник відповідача Погодіна І.В. в судове засідання не з`явилася, надала телефонограму про розгляд справи за її відсутності та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала відзив на позов про відмову у задоволенні позовних вимог, в подальшому надала заяву про розгляд справи за її відсутності, часткове визнання позовних вимог позивача, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та судового збору та просила відмовити у задоволенні іншої частини позову. 
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 
12.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №268114948 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. За умовами договору кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії у розмірі 3700 грн., із подальшим збільшенням до 13500 грн. шляхом перерахування на банківську карту № НОМЕР_1 , на умовах, передбачених вказаним вище договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та виконати інші обов`язки, передбачені даним договором. 
Факт зарахування кредитних коштів в сумі 13500 грн. підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 15.076.2026, згідно якої з 12.08.2021 по 11.10.2021 на картковий рахунок № НОМЕР_2 було зараховано грошові кошти в загальній сумі 13500 грн. 
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01. 
Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку до договору.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №160 від 16.11.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 
23.02.2024 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу №23/0224-01. 
Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку до договору. 
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №2 від 23.02.2024 до договору факторингу №23/0224-01 від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 
15.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу №15/07/25-Е відповідно до умов якого, позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 
Згідно з реєстром боржників і акту прийому-передачі реєстру боржників від 15.07.2025 до договору факторингу №15/07/25-Е від 15.07.2025, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №268114948 від 12.08.2021 сума боргу складає 57771,42 грн., із якої: 13499,04 грн. – заборгованість по кредиту, 44272,38 грн. – заборгованість по відсотках.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’`язків. В силу ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 даного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Комплексний аналіз норм пункту 3 частини першої статті 43, статті 180, частин першої, другої статті 227 ЦПК України свідчить, що про визнання обставин учасниками справи має, в тому числі, бути зазначено в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників або іншим чином визнано ці обставини саме під час розгляду спору в суді, а не поза його межами (див. постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року у справі № 297/3225/16-ц (провадження № 61-19259св19).
Як вбачається з досліджених судом доказів, умови договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений.
У своїй заяві ОСОБА_1 визнає обставини щодо укладення з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» кредитного договору №268114948 від 12.08.2021, визнає вимоги про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» грошових коштів за кредитним договором в розмірі 13499,04 грн. (тіло кредиту) та заперечує проти стягнення відсотків у сумі 44272,38 грн.
Однак, як вбачається з вищевказаного договору, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 під час укладання кредитного договору №268114948 від 12.08.2021, погодили його умови, а саме: термін повернення – 11.09.2021, пролонгацію на 90 днів, сума кредиту - 13500 грн., нарахований процент – 44272,38 грн., до сплати (разом) – 57771,42 грн. 
Враховуючи викладене, оскільки відповідач умови договору виконував неналежним чином, не повністю сплачував визначені графіком щомісячні платежі, у зв`язку із чим утворилась прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 57771,42 грн., яка складається з 13499,04 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 44272,38 грн. - сума заборгованості за відсотками, вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
Будь-яких доказів на спростування зазначеного розміру заборгованості зі сторони відповідача до суду не надходило, як і відсутні докази належного виконання відповідачкою своїх зобов`язань перед банком за умовами укладеного між сторонами договору.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
При цьому судом, під час розгляду справи були створені всі необхідні умови для забезпечення здійснення позивачем та відповідачами наданих законом прав для всебічного та повного дослідження обставин справи, у порядку ч.4 ст.10 ЦПК України було роз`яснено права та обов`язки, положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів.
Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, а також на які посилається відповідач, як на підставу своїх заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України.
Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд керується наступними нормами процесуального закону.
Так, статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
У відповідності до приписів ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Згідно до положень ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно ч.ч.1,2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
В матеріалах справи міститься акт приймання-передачі послуг до договору про надання правової допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 і додаткової угоди №25771159882 від 01.09.2025 у розмірі 7000 грн., договір про надання правової допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 і додаткова угода №25771159882 від 01.09.2025, платіжна інструкція на суму 7000 грн. 
Таким чином, до матеріалів справи позивачем подано документально підтвердженні витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн., а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на правову допомогу у зазначеному розмірі та судовий збір в сумі 2662,40 грн.
Керуючись ст.3,11,13,15,16,20,509,512,514,526,626-628,1048,1049,1054,1056-1 ЦК України, ст.2-5,8,10-13,76-82,89,141,206,209,258,259,263-265,274,279,354 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №268114948 від 12.08.2021 у розмірі 57771 (п`ятдесят сім тисяч сімсот сімдесят одна) грн. 42 коп. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місцезнаходження за адресою: вул.Поправки Юрія, б.6, каб.13, м.Київ. 
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . 
Представник відповідача: Погодіна Інна Вікторівна, працівник Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правової допомоги, адреса: вул.Свято-Миколаївська, 4, м.Лозова Харківської області. 

Суддя Олександр ТКАЧЕНКО