ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/5943/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, адвокат Шляхтур Надія Володимирівна, в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_3 , які полягають у взятті на військовий облік ОСОБА_1 , як військовозобов`язаного; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити виправлення (коригування та/або доповнення) відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система Оберіг), а саме: щодо визнання непридатним до військової служби ОСОБА_1 з виключення з військового обліку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 рішенням військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.11.2004 було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, на підставі статті 59Б графи 1 наказу МОУ № 2/1994 і № 207/1999 пр. 30.
Однак, 26.04.2026 ОСОБА_1 оновив застосунок «Резерв+» та помітив розбіжність між паперовим військово-обліковим документом та електронним. Так після оновлення, в електронному військово-обліковому документі відсутня інформація щодо виключення мого клієнта з військового обліку за даними, які наявні у військово-обліковому документі №041020249316583100007. При цьому, Єдиний державний Реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів містить інформацію - військовозобов`язаний.
З моменту виключення позивача з військового обліку він набув статусу невійськовозобов`язаного у нього відсутній обов`язок оновлювати військово - облікові дані, проходити військово-лікарську комісію, з`являтися по повістці, а також мобілізація/призов, щодо нього неможливий, оскільки він є особою (після виключення з військового обліку) на яку не поширюється дія Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Позивач 29.04.2026 звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо приведення електронного документу у відповідність з паперовим, зокрема: внести зміни в систему «Оберіг» зазначивши відомості, щодо ОСОБА_1 , як невійськовозобов`язаного, додати інформацію про визнання його не придатним до військової служби з виключенням з військового обліку, відповідно до військово-облікового документа №04102024931658310007.
Відповідачем 04.05.2026 засобами поштового зв`язку повідомлено про необхідність особисто з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Уважає, що рішення відповідача про поновлення на військовому обліку та відмова в приведенні до відповідності електронного документа у відповідність з паперовими є помилковим, безпідставним і таким, що протирічить чинному законодавству України та судовій практиці, а тому просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-7).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 23).
В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 05.06.2026 №5647 представник ІНФОРМАЦІЯ_3 позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що позивач проходив військово-лікарську комісію у 2004 році, в якості призовника (за графою І), тоді як ОСОБА_1 у якості військовозобов`язаного (за графою ІІ) медичний огляд, для визначення його ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я на теперішній час, не проходив.
Також звертає увагу суду, що ОСОБА_1 був виключений з військового обліку на підставі Розкладу хвороб, станів і фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 04.01.1994 №2, який втратив чинність ще у 2008 році.
Окрім того, позивач був виключений з військового обліку відповідно до пункту «б» (стаття 59 «б») Розкладу хвороб, що не передбачає значного порушення функцій організму чи серйозних наслідків захворювання.
Наголошує, що виключення з військового обліку ОСОБА_1 було проведено в рамках визначення його «придатності» до строкової військової служби. Тому, в подальшому, він підлягає визначенню його ступеня придатності до військової служби під час мобілізації (арк. спр. 27-28).
Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до суду не надходило.
Суд, перевіривши доводи позивача у заяві по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
Як видно з військово-облікового документу №071020249316583100007 рішенням військово-лікарської комісії 10.11.2004 при ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключення з військового обліку на підставі статті 59Б графи І наказу МО України №2/1994, 207/1999, пр. 30. У графі 14 наявна відмітка, що 10.11.2004 позивач виключений (знятий) з військового обліку згідно підпункту 3 пункту 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (арк. спр. 11).
Відповідно до військово-облікового документу, сформованого за допомогою застосунку «Резерв+» у позивача наявна відмітка «Виключено» на підставі «непридатні» із відміткою постанови ВЛК «непридатний з виключенням військового обліку» дата ВЛК – 10.11.2004 (арк. спр. 16).
В подальшому, 26.04.2026 позивачем сформовано за допомогою застосунку «Резерв+» оновлений військово-облікового документу, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 в якості військовозобов`язаного. Разом із тим наявна примітка щодо дати ВЛК, яка була винесена 10.11.2004 із постановою про визнання непридатним з виключенням з військового обліку (арк. спр. 15).
ОСОБА_1 29.04.2026 надіслано заяву на адресу відповідача із проханням привести у відповідність електронний військово-обліковий документ з паперовим зазначивши його непридатність до військової служби (арк. спр. 13).
Представник позивача 29.04.2026 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо приведення електронного військово-облікового документу у відповідність з паперовим невійськовозобов`язаного із зазначенням відомостей про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 59Б графи І наказу МОУ №2/1994 і №207/1999 пр. 30 (арк. спр. 12).
Відповідач листом від 04.05.2026 №4488 повідомив, що для належного оформлення військово-облікових документів та для внесення відповідних змін до реєстру «Оберіг» ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_3 з оригіналами документів, що посвідчують особу та військово-обліковим документом та документами, що підтверджують непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку (арк. спр. 14).
Позивач уважає такі дії відповідача, щодо взяття його на військовий облік, як військовозобов`язаного протиправними, у зв`язку із чим звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (із подальшим продовженням такого строку).
Окрім того, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 від 24.02.2022 року (з наступними змінами) оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (частина третя статті 1 Закону №2232-ХІІ).
Згідно частини першої статті 27 Закону №2232-ХІІ у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі.
Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.
При цьому, приписами частини сьомої статті 1 Закону №2232-ХІІ регламентовано, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Відтак, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації (пункт 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 (далі – Положення №154 від 23.02.2022).
Згідно з пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 (далі - Положення № 154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначений Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі – Порядок № 1487).
Відповідно до пункту 79 Порядку № 1487, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки:
- організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;
- здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;
- проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього;
- організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям;
- організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них; 
- забезпечують громадян військово-обліковими документами та зберігання зданих або вилучених у призовників, військовозобов`язаних та резервістів військово-облікових документів.
З аналізу вищенаведених норм слідує, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки забезпечують виконання військового обов`язку громадянами України, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, здійснюють взяття, зняття та виключення з військового обліку в установленому порядку.
Відповідно до пункту 22 Порядку № 1487, взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Частиною шостою статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено підстави виключення з військового обліку.
Зокрема, згідно з пунктом 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на момент визнання позивача не придатним до військової служби з виключенням з військового обліку) було передбачено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Також необхідно зауважити, що на даний момент до Закону №2233-ХІІ внесені зміни та Законом України від 11.04.2024 №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (набрав чинності 18.05.2024) статтю 37 Закону №2233-ХІІ викладено у новій редакції.
Зокрема, частини п`ятою статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на момент визнання позивача не придатним до військової служби з виключенням з військового обліку) було передбачено, що виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни:
а) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;
б) які досягли граничного віку перебування в запасі;
в) які припинили громадянство України;
г) які були засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів;
д) які не отримали до 36-річного віку військово-облікової спеціальності або спорідненої з нею;
е) які померли.
Отже, підстава «визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку» була виключена з переліку таких, згідно з якими відбувалось виключення з військового обліку.
Проте в чинній редакції міститься підстава виключення з військового обліку як «визнані непридатними до військової служби».
На час проходження та формування рішення військово-лікарської комісії від 18.10.2004 про непридатність позивача до військової служби діяли норми Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затверджені наказом Міноборони України №2 від 04.01.1994, за реєстр. в Міністерстві юстиції України від 29.07.1994 №177/386.
Згідно з пунктом 92 Положення було передбачено, що при огляді призовників лікарі визначають стан їх здоров`я та ступінь придатності до військової служби. При цьому враховується характер захворювання або фізичної вади, ступінь їх розвитку, функціональних порушень, а також освіта, спеціальність, фактична працездатність оглянутого та вимоги, які ставить військова служба до стану здоров`я у тому чи іншому виді Збройних Сил України, роді військ.
Згідно з пунктом 93 Положення після закінчення огляду кожний лікар записує в облікову картку призовника встановлений діагноз (при відсутності захворювань робиться запис «здоровий»), висновок про придатність (тимчасову непридатність або повну непридатність) до строкової військової служби, ступінь обмеження, дату огляду та підписує висновок, зазначаючи прізвище та ініціали. Крім того, на призовників, тимчасово непридатних до військової служби та непридатних до військової служби в мирний та воєнний час, оформляється висновок лікаря (додаток N 10 до Положення).
Відповідно до пункту 95-96 Положення залежно від стану здоров`я громадянам, придатним до військової служби, та тим, які призиваються на строкову військову службу, встановлюється один із ступенів обмеження 1, 2, 3 або 4.
Особам, тимчасово непридатним до військової служби, встановлюється ступінь обмеження 5, непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатним у воєнний час 6, непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку 7.
Лікар виносить одну із таких постанов про придатність (тимчасову або повну непридатність) до строкової служби:
а) «придатний до військової служби. Ступінь обмеження 1 (2, 3, 4)»;
б) «тимчасово непридатний до військової служби. Ступінь обмеження 5»;
в) «непридатний до військової служби у мирний час, обмежено здатний у воєнний час. Ступінь обмеження 6»;
г) «непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку. Ступінь обмеження 7».
Таким чином станом на час проходження позивача військово-лікарської комісії вказаним положенням не передбачалось можливості щодо винесення постанови про виключення особи з військового обліку.
Питання виключення осіб з військового обліку врегульовано положеннями статті 37 Закону №2232-XII.
Так, відповідно до пункту «а» частини п`ятої статі 37 Закону №2232-XII (в редакції на час проходження позивачем призовної комісії, а саме 24.02.2000), виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Лише після прийняття Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого наказом Міністерства Оборони України № 402, зареєстроване в Міністерстві юстиції за №1109/15800 від 17.11.2008 (далі - Положення №402), пунктом 2.9 передбачалось, що Лікар виносить одну з таких постанов:
а) придатний до військової служби за графами ТДВ «А» 1-11;
б) тимчасово непридатний до військової служби. Потребує лікування (динамічного спостереження) на термін до ________ (указати дату);
в) підлягає направленню на додаткове медичне обстеження та повторний медичний огляд;
г) непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час;
ґ) непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.
Аналіз наведених вище норм Закону №2233-XII в контексті спірних правовідносин дозволяє зробити висновок про те, виключення громадянина України з військового обліку як такого, що визнаний непридатним до військової служби, свідчить про те, що держава в особі компетентного органу (ТЦК та СП) прийняла рішення про визнання особи непридатною до проходження військової служби та на підставі Закону №2232-XII звільнила цю особу від виконання військового обов`язку.
Процедурно рішення про виключення громадянина України з військового обліку означає, що ця особа більше не перебуває на військовому обліку та втрачає статус військовозобов`язаного, а отже не може бути призваною на військову службу за мобілізацією під час дії правового режиму воєнного стану.
Суд враховує правову позицію, викладену у пунктах 37-39 постанови Верховного Суду від 21.05.2025 у справі №280/2880/24, відповідно до якої законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку». При цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військово-зобов`язаного на такий облік. Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку. З аналізу положень Закону №2232-XII слідує, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.
Як встановлено судом вище, відповідно до військово-облікового документу №071020249316583100007 рішенням військово-лікарської комісії 10.11.2004 при ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключення з військового обліку на підставі статті 59Б графи І наказу МО України №2/1994, 207/1999, пр. 30 (арк. спр. 11).
Разом із тим суд зауважує, що у графі 14 військово-облікового документу позивача наявна відмітка, що 10.11.2004 позивач виключений (знятий) з військового обліку згідно підпункту 3 пункту 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». 
Однак, як зазначалося судом вище, виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, що визначено пунктом «а» частини п`ятою статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на момент визнання позивача не придатним до військової служби з виключенням з військового обліку), а підпункту 3 пункту 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» не існувало.
Окрім того, зазначений військово-обліковий документ не засвідчений підписом т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким внесено запис про виключення (зняття) з військового обліку ОСОБА_1 .
Разом із тим, механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначений Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі - Порядок №1487).
Призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом (пункт 19 Порядку №1487).
Повноваження районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки містить пункт 79 Порядку №1487, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до пункту 22 Порядку №1487, взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Правилами військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, визначених у додатку 2 до Порядку №1487 встановлено:
1. Призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:
1) перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад; за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності;
2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;
4) проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів;
5) проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі, проходити службу у військовому резерві;
7) особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік;
8) у випадку зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, повідомляти про такі зміни в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов`язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів - до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України). Такі персональні дані можуть повідомлятися не частіше ніж один раз на сім днів через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;
9) негайно повідомляти районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів за місцем військового обліку про втрату військово-облікового документа;
10) звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів;
11) подавати щороку до 1 жовтня до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки документи, що підтверджують право громадян на відстрочку від призову на базову військову службу.
3. Призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 №3621-IX (далі - Закон №3621-IX), установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 №1951-VIII (далі – Закон №1951-VIII), Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
З положень статті 2 Закону №1951-VII, випливає, що одним з основних завдань Реєстру є ведення військового обліку громадян України.
Згідно зі статтею 5 вказаного Закону, органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є: уповноважений орган адміністрування держателя Реєстру; оперативні командування; територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя; Центральне управління Служби безпеки України; відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Відповідно до статті 6 Закону №1951-VII, органи адміністрування Реєстру:
1) здійснюють аналітичну обробку даних;
2) забезпечують взаємодію щодо ведення Реєстру, контролюють повноту, відповідність та своєчасність внесення інформації, наданої державними органами, контролюють виконання рішень Держателя та розпорядника Реєстру. Орган адміністрування Реєстру має доступ до статистичних відомостей Реєстру;
3) забезпечують зберігання та резервування бази даних Реєстру, контроль за її цілісністю, дотриманням вимог законодавства та Порядку ведення Реєстру, затвердженого Кабінетом Міністрів України;
4) організовують підготовку та підвищення кваліфікації персоналу підпорядкованого органу адміністрування.
Органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, центри рекрутингу Збройних Сил України, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України (стаття 8 Закону №1951-VIII).
Стаття 9 Закону №1951-VIII визначає, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право:
1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;
2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Стаття 14 Закону №1951-VIII передбачає, що ведення Реєстру включає:
1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;
2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;
3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.
У разі якщо відомості про призовника, військовозобов`язаного, резервіста вносяться до Реєстру вперше, автоматично формується окремий номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка здійснила запис (у електронній формі).
Актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
Згідно з пунктом 17-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII визначені персональні дані призовника, військовозобов`язаного та резервіста, до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.
Наказ Міністерства оборони України від 28.03.2022 №94, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.04.2022 за № 378/37714, Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, втратив чинність на підставі Наказу Міністерства оборони № 478 від 16.07.2024 від 22.08.2024 (далі Порядок №94).
З матеріалів справи убачається, що 29.04.2026 представник позивача звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо приведення електронного військово-облікового документу у відповідність з паперовим невійськовозобов`язаного із зазначенням відомостей про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 59Б графи І наказу МОУ №2/1994 і №207/1999 пр. 30 (арк. спр. 12).
Натомість жодного рішення по заяві як, то внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей стосовно визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку чи рішення про відмову у такому внесенні не ухвалено.
Як наслідок відповідач допустив протиправні дії, які полягають у не ухваленні відповідного рішення за поданим зверненням представника позивача від 29.04.2026 №106 з приводу внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей стосовно визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Лист відповідача від 04.05.2026 №4488 є лише формальною відповіддю, яку не можна розцінити, як рішення суб`єкта владних повноважень прийняте за результатом розгляду заяви позивача про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей стосовно визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Суд зазначає, що до розгляду відповідачем в установленому порядку ініційованого позивачем питання стосовно внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідних відомостей, суд позбавлений можливості захистити порушене право позивача у визначений ним спосіб, з огляду на його передчасність.
Як наслідок, суд приходить до висновку, що за встановлених обставин відповідача слід зобов`язати розглянути питання про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію відносно позивача про його виключення з військового обліку.
Дана позиція узгоджується із постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі № 500/724/25.
Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен довести суду правомірність своїх рішень, дій, бездіяльності з урахуванням критеріїв правомірності поведінки, визначених частиною другою статті 2 КАС України. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
За встановлених обставин справи в їх сукупності, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд уважає за належне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 , що полягають у неналежному розгляді заяви представника ОСОБА_1 від 29.04.2026 №106 про приведення електронного військово-облікового документу у відповідність з паперовим із зазначенням відомостей про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 59Б графи І наказу МОУ №2/1994 і №207/1999 пр. 30 та зобов`язати відповідача розглянути питання про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про його виключення з військового обліку, з врахуванням висновків суду та прийняти одне із рішень: про внесення відомостей щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку до військово-облікового документа та системи «Оберіг», або про відмову у внесенні таких відомостей із обґрунтуваннях причин такої відмови.
При цьому суд уважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява №387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.
За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних бездіяльності, рішення.
Отже, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить із того, що часткове задоволення позовних вимог зумовлене обрання судом ефективного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів позивача протиправними діями/рішеннями відповідача.
Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять однак гривня 20 копійок), сплачений платіжною інструкцією від 11.05.2026 №8414-8453-7937-8105 (арк. спр. 8).
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягають у неналежному розгляді заяви представника ОСОБА_1 від 29.04.2026 №106 про приведення електронного військово-облікового документу у відповідність з паперовим із зазначенням відомостей про непридатність ОСОБА_1 до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 59Б графи І наказу МОУ №2/1994 і №207/1999 пр. 30.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 розглянути заяву представника ОСОБА_1 від 29.04.2026 №106 про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про його виключення з військового обліку, з врахуванням висновків суду та прийняти одне із рішень: про внесення відомостей щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку до військово-облікового документа та системи «Оберіг», або про відмову у внесенні таких відомостей із обґрунтуваннях причин такої відмови.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в сумі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович