ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №615/2572/25 Головуючий 1 інстанції: Токмакова А.П.
Провадження №33/818/891/26    Доповідач: Люшня А.І. 
Категорія: ч.4 ст.172-6 КУпАП  

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року Харківський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді Люшні А.І., 
- за участю особи, яку притягнуто 
до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
- захисника Мазюка С.О.,
- прокурора Кубаха М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Мазюка С.О. на постанову Валківського районного суду Харківської області від 11 листопада 2025 року,- 

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 , будучи поліцейським взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Дергачівського міського відділення Управління поліції охорони в Харківській області, згідно п.п.«з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, 24 березня 2024 року о 21-20 год. подав завідомо недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму 833480 грн. у щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.4 ст.172-6 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник Мазюк С.О. просить скасувати постанову суду, закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_1 не мав умислу приховати наявність майнових прав на квартиру. Вказав, що ОСОБА_1 в щорічних деклараціях за 2020-2023 роки зазначав про фінансові зобов`язання за договором фінансового лізингу. Зазначив, що суд першої інстанції не встановив реального користування ОСОБА_1 об`єктом нерухомості у 2023 році: не перевірив введення квартири в експлуатацію; отримання ОСОБА_1 ключів від квартири; проживання останнього в квартирі. Наголосив, що суд не врахував можливості виникнення технічної або механічної помилки при заповненні щорічної декларації, яка пов`язана з збоями у роботі системи.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що первісна апеляційна скарга була подана ним своєчасно. Вказав, що суддя Савенко М.Є. постановами Харківського апеляційного суду від 05 грудня 2025 року та 16 січня 2026 року двічі повернув його апеляційні скарги на постанову Валківського районного суду Харківської області від 11 листопада 2025 року, у зв`язку з не наданням до апеляційної скарги підтвердження повноважень захисника відповідно до ч.2 ст.271 КУпАП та відсутністю клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Твердження захисника Мазюка С.О. щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (п.8 ч.1 ст.129 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Позиції учасників апеляційного провадження
В судовому засіданні апеляційного суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисник Мазюк С.О. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме дані: 
-протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №194/25 від 29 вересня 2025 року; 
-договору фінансового лізингу від 28 жовтня 2019 року №ФЛ201900634, укладеного між ОСОБА_1 та Державною іпотечною установою, яка надала йому у строкове платне володіння та користування до 01 червня 2039 року об`єкт житлової нерухомості, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,2 м2, вартістю 833480 грн.;
-акту приймання-передачі нерухомого майна від 28 жовтня 2019 року, відповідно до якого Державна іпотечна установа передала ОСОБА_1 у строкове платне володіння та користування квартиру АДРЕСА_1 ;
-витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №435608469.

З наказу Управління поліції охорони в Харківській області №408 о/с вбачається, що ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Дергачівського міського відділення Управління поліції охорони в Харківській області з 07 серпня 2021 року (а.с.39).

Відповідно до п.п.«з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» поліцейські є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Згідно ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Таким чином, ОСОБА_1 , будучи поліцейським взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Дергачівського міського відділення Управління поліції охорони в Харківській області, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції» у декларації зазначаються відомості про: об?єкти нерухомості, що належать суб?єкту декларування та членам його сім?ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право. Такі відомості включають: дані щодо виду, характеристики майна, місцезнаходження, дату набуття майна у власність, оренду або інше право користування, вартість майна на дату набуття його у власність, володіння або користування.

Для цілей декларування об?єктами нерухомості (об?єктами нерухомого майна) є земельні ділянки, а також об?єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (ч.1 ст.181 ЦК України, ч.1 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно абз.3 ч.2 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції» дані про об?єкт декларування, що перебуває у володінні або користуванні суб?єкта декларування або членів його сім?ї, зазначаються в декларації, якщо такий об?єкт перебував у володінні або користуванні станом на останній день звітного періоду (за умови що право володіння або користування виникло у суб?єкта декларування не менше ніж за 30 календарних днів, що передували останньому дню звітного періоду) або протягом не менше половини днів протягом звітного періоду.

З договору фінансового лізингу №ФЛ201900634 від 28 жовтня 2019 року вбачається, що Державна іпотечна установа надала ОСОБА_1 об`єкт житлової нерухомості, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,2 м2, вартістю 833480 грн. в строкове платне володіння, користування та у власність на умовах, визначених договором (а.с.52-65).

З акту приймання-передачі нерухомого майна вбачається, що 28 жовтня 2019 року Державна іпотечна установа передала ОСОБА_1 у строкове платне володіння та користування вказаний об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 (а.с.48, 49).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 як лізингоодержувач строково платно володіє та користується квартирою АДРЕСА_1 (а.с.67, 68).

Проте, усупереч п.2 ч.1 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції» у розділі 3 «Об?єкти нерухомості» щорічної декларації ОСОБА_1 не зазначив дані про вказану квартиру, якою володів та користувався упродовж 2023 року та станом на 31 грудня 2023 року.

Положеннями ч.4 ст.172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність суб`єкта декларування за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника Мазюка С.О. про відсутність в діях ОСОБА_1 умислу приховати наявність майнових прав на квартиру є безпідставними, оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст.172-6 КУпАП - є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, i суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній, так i в необережній формі вини, а зазначені ним обставини не звільняють останнього від обов`язку виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» щодо внесення достовірних відомостей у щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування.

Доказів про нестабільну роботу сайту «Національне агентство з питань запобігання корупції» матеріали справи не містять та ОСОБА_1 і стороною захисту суду апеляційної інстанції не надано.

Зазначення ОСОБА_1 у розділі 13 «Фінансові зобов`язання» щорічних декларацій за 2020-2023 роки даних про фінансові зобов`язання за договором фінансового лізингу, не звільняє останнього від зазначення у розділі 3 «Об?єкти нерухомості» щорічної декларації за 2023 рік даних про квартиру АДРЕСА_1 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не встановив реального користування ОСОБА_1 у 2023 році квартирою  АДРЕСА_1 , є необґрунтованими.

З урахуванням положень п.2 ч.1 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 повинен був зазначити в щорічній декларації дані про квартиру, яка знаходиться у нього у строковому платному володінні та користуванні, незалежно від реального використання квартири або проживання в ній. 

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять. 

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про доведеність вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Мазюка С.О. задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Валківського районного суду Харківської області від 11 листопада 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Мазюка С.О. залишити без задоволення, а постанову Валківського районного суду Харківської області від 11 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий         А.І. Люшня