ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 р.	Справа № 520/13785/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Фоміної Л.О.,
Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2026, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/13785/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 у справі № 520/13785/25 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової часини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 18.09.2017 по 28.02.2018.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.01.2021 включно із врахуванням абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 №1078.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 18.09.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, за період з 01.03.2018 по 29.01.2021 включно із врахуванням абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 29.01.2021 виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру встановленого в поточному році прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року на відповідний тарифний коефіцієнт (згідно додатків до постанови КМУ № 704) відповідно.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 29.01.2021 виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру встановленого в поточному році прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року на відповідний тарифний коефіцієнт (згідно додатків до постанови КМУ № 704) відповідно, та здійснити доплату різниці, з врахуванням вже виплачених сум за період з 29.01.2020 року по 29.01.2021 року.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 заяву представника позивача про заміну неналежного відповідача по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Замінено військову частину НОМЕР_2 належною стороною - її правонаступником військовою частиною НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
11.05.2026 до Харківського окружного адміністративного суду надійшли заяви Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в яких заявник просить:
- змінити спосіб і порядок виконання рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист № 520/13785/25 від 22.12.2025 виданого Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 29.01.2021 виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру встановленого в поточному році прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року на відповідний тарифний коефіцієнт (згідно додатків до постанови КМУ № 704) відповідно, та здійснити доплату різниці, з врахуванням вже виплачених сум за період з 29.01.2020 року по 29.01.2021 року, шляхом стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нараховану доплату у розмірі 34 693,97 грн; 
- змінити спосіб і порядок виконання рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист № 520/13785/25 від 22.12.2025 виданого Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 18.09.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, за період з 01.03.2018 по 29.01.2021 включно із врахуванням абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням раніше виплачених сум, шляхом стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нараховану доплату у розмірі 165 126,26 грн. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2026 заяви представника Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 14.07.2025 року по справі № 520/13785/25 по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2026 у справі № 520/13785/25 та винести нове рішення про задоволення заяв Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що зміна способу виконання рішення шляхом безпосереднього стягнення заборгованої суми з рахунків боржника є єдиним можливим та ефективним механізмом забезпечення прав ОСОБА_1 . Це дозволить уникнути подальших затримок і забезпечить реалізацію судового рішення в повному обсязі. Суд першої інстанції вже встановив обов`язок військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 індексацію та грошове забезпечення, сума, що підлягають стягненню, а саме 165 126,26 грн та 34 693,97 грн, є результатом обчислення військової частини НОМЕР_4 . Відтак зміна способу і порядку виконання рішення не змінює та не зачіпає суті самого судового рішення, сутністю якого є, зокрема, поновлення прав позивача на виплату невиплачених індексації та грошового забезпечення. Відповідно це відповідає частині першій статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, яка дозволяє зміну порядку виконання судового рішення у разі невиконання його добровільно суб`єктом владних повноважень.
Військова частина НОМЕР_1 , скориставшись правом, передбаченим ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що задоволення заяви про зміну способу виконання рішення шляхом стягнення саме сум 165 126,26 грн та 34 693,97 грн, обчислених самою Військовою частиною НОМЕР_1 на стадії виконання рішення, а не присуджених судом у резолютивній частині рішення від 14.07.2025, є виходом за межі, встановлені статтею 378 КАС України. Рішенням суду відповідача зобов`язано нарахувати та виплатити відповідні суми за визначеною судом методикою обчислення, а не сплатити конкретний, судом встановлений розмір заборгованості. Перетворення такого зобов`язання на стягнення заздалегідь визначеної суми фактично є переглядом обраного судом способу захисту порушеного права, що виходить за межі інституту, передбаченого статтею 378 КАС України, і не охоплюється ним.
Учасники справи про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином.
Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Залишаючи без задоволення заяви Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 14.07.2025 року по справі № 520/13785/25 суд першої інстанції виходив з того, що заявником в обґрунтування вимог про зміну способу виконання рішення по даній справі жодних обставин, які б ускладнювали виконання рішення, не наведено, а суд, оцінивши у справі докази, не вбачає існування у спірних правовідносинах перелічених у нормі процесуального закону підстав.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Положеннями частин 2, 3 ст. 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі – Закон № 1404-VІІІ).
За змістом ст. 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Положеннями ч. 3 ст. 33 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Порядок та підстави для зміни способу та порядку виконання судового рішення визначені статтею 378 КАС України.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Виключною правовою підставою для прийняття судом рішення про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють його виконання у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.
При цьому, під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання в раніше встановлений порядок і спосіб.
У ході судового розгляду встановлено, що на виконання рішення у цій справі 22.12.2025 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи.
Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання вимог рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 у справі № 520/13785/25 проведено розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 18.09.2017 по 28.02.2018, який становить: 22 259,00 грн - індексації грошового забезпечення за період з 18.09.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року з урахуванням компенсації ПДФО та 142 867,26 грн за період з 01.03.2018 по 29.01.2021 включно із врахуванням абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням компенсації ПДФО.
Також військовою частиною НОМЕР_1 на виконання вимог, визначених рішенням суду проведено розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 29.01.2021, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру встановленого в поточному році прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року на відповідний тарифний коефіцієнт (згідно додатків до постанови КМУ № 704) відповідно, з врахуванням вже виплачених сум за період з 29.01.2020 року по 29.01.2021 року, який становить: 34 693,97 грн., з урахуванням компенсації ПДФО.
Фінансовим відділом частини було сформовано заявку на виділення коштів на травень 2026 року для здійснення подальшої виплати стягувачу, яку було надано військовою частиною до заперечень в суді першої інстанції, і в подальшому в заявку на липень 2026 року, яка була додана до відзиву на апеляційну скаргу. 
Відповідач зазначає, що розрахунок і нарахування коштів здійснено, заявку на виділення бюджетних асигнувань подано, однак станом на даний час кошти за КЕКВ 2800, призначені для цієї виплати, на рахунок частини не надійшли з причин, що не залежать від відповідача, і всі залежні від нього заходи для виконання рішення вжито.
Отже, неможливість виконання у повному обсязі рішення суду у цій справі відповідач обґрунтовує відсутністю коштів на забезпечення виконання судових рішень.
Колегія суддів зауважує, що наведені обставини не вказують на те, що неможливість виконання судового рішення у цій справі обумовлена саме обраним судом способом захисту, а тому зміна способу і порядку виконання судового рішення не призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості.
З матеріалів справи встановлено, що Харківським окружним адміністративним судом при прийнятті рішення від 14.07.2025 по справі № 520/13785/25 не визначалася сума індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , яка підлягала нарахуванню та виплаті за період з 18.09.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, за період з 01.03.2018 по 29.01.2021 включно із врахуванням абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, як і не визначалась сума грошового забезпечення, яка підлягала перерахунку та виплаті за період з 29.01.2020 по 29.01.2021 виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру встановленого в поточному році прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року на відповідний тарифний коефіцієнт (згідно додатків до постанови КМУ № 704) відповідно. Тобто, резолютивна частина судового рішення не містить сум в арифметичному обчисленні, яку відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу.
Отже, змінивши спосіб виконання рішення суду із зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 18.09.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, за період з 01.03.2018 по 29.01.2021 включно із врахуванням абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум, та грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 29.01.2021 виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру встановленого в поточному році прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року на відповідний тарифний коефіцієнт (згідно додатків до постанови КМУ № 704) відповідно на «стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нараховану доплату у розмірі 165 126,26 грн» та «стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нараховану доплату у розмірі 34 693,97 грн», суд фактично змінить рішення по суті з виходом при цьому за межі позовних вимог, вирішивши питання, які не були предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, що не передбачено статтею 378 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.
Так, у постанові від 24.12.2014 у справі № 21-506а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що зміну способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.
Подібного підходу дотримується і Верховний Суд, зокрема у постановах від 07.03.2018 у справі № 456/953/15-а, від 16.07.2020 у справі № 130/2176/17, від 11.11.2020 у справі № 817/628/15 та від 17.02.2021 у справі № 295/16238/14-а.
Окрім того, Верховним Судом у постанові від 10.07.2018 у справі № 490/9519/16-а сформульовано такий правовий висновок: «Змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов`язання виплатити зазначені соціальні виплати на стягнення суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті». Подібний висновок також зроблено Верховним Судом у постанові від 30.07.2019 у справі № 281/1618/14-а.
Отже, оскільки у справі, що розглядається, встановлено, що способом відновлення порушеного права позивача судом обрано зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а стягнення відповідної суми коштів, розрахованої Військовою частиною НОМЕР_1 , не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав, колегія суддів дійшла висновку про неможливість зміни способу та порядку виконання рішення суду у спосіб, визначений заявником, що фактично змінює зміст резолютивної частини судового рішення у цій справі.
При цьому колегія суддів враховує те, що право особи, тобто стягувача, на здійснення виплати заборгованості грошового забезпечення та індексації не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. У той же час, у спірному випадку йдеться не про право особи на такі виплати, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення. Суд наголошує, що зміна способу і порядку виконання рішення суду, у такому випадку, не захищає право позивачки на отримання сум заборгованості, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.
Посилання позивача на абз. 2 ч. 3 ст. 378 КАС України, в редакції Закону № 4094-IX, як на самостійну підставу для зміни способу і порядку виконання рішення у цій категорії справ, колегія суддів вважає помилковими, оскільки нарахування і виплата індексації та грошового забезпечення, які були предметом позовних вимог у цій справі, не відноситься до зазначених у ч. 3 ст. 378 КАС України виплат, невиконання судових рішень щодо яких протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили є самостійною підставою для зміни способу і порядку його виконання.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави для зміни способу і порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 у цій справі відсутні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2026 року по справі № 520/13785/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		Л.О. Фоміна	
Судді	   	А.О. Бегунц   В.Б. Русанова   	

Повний текст постанови виготовлено 20.07.2026.