Номер провадження: 22-ц/813/2847/26 
Справа № 502/1664/25
Головуючий у першій інстанції Маслеников О. А.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
20.08.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,
з участю секретаря судового засідання – Юцикова Д.Є.,
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , 
на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 06 листопада 2025 року, ухвалене судом у складі судді Масленикова О. А., за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» в особі уповноваженого представника звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування зазначивши, що 27.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №27.01.2025-100000859, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн строком на 140 днів, дата повернення (виплати) кредиту – 15.06.2025. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту – 15 % від суми кредиту та дорівнює 2 250,00 грн. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 45 750,00 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15 000,00 грн, по процентам в розмірі 21 000,00 грн, комісії 2 250,00 грн, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 7 500,00 грн. 
Позивач просив суд позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №27.01.2025-100000859 від 27.01.2025 у розмірі 45 750,00 грн, суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Кілійський районний суд Одеської області рішенням від 06 листопада 2025 року позов ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» 32 250,00 грн заборгованості за кредитним договором та 1 707,60 грн судових витрат, а всього 33 957,60 грн.
Суд першої інстанції виходив із того, що кредитний договір №27.01.2025-100000859 від 27.01.2025 року укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 
Ураховуючи вимоги п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України суд першої дійшов висновку, що вимога позивача щодо стягнення неустойки за невиконання кредитного договору №27.01.2025-100000859 від 27.01.2025 задоволенню не підлягає. 
Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками, то суд першої інстанції зазначив, що заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором становить 15 000,00 грн, натомість відсотки за користування даними грошовими коштами становлять 21 000,00 грн, тому з метою забезпечення відповідності заявленого позивачем до стягнення розміру заборгованості засадам справедливості, добросовісності та розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд вважав за необхідне розмір процентів за користування кредитом зменшити з 21 000,00 грн до 15 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , просить скасувати рішення Кілійського районного суду Одеської області від 06 листопада 2025 року по справі та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не взято до уваги, що відповідач ОСОБА_1 кредитний договір №27.01.2025-100000859 від 27.01.2025 з ТОВ «Споживчий центр» в електронному вигляді не укладала та не підписувала, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримував. Позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачці. Позивачем не надано доказів, що особа була належним чином ідентифікована під час реєстрації в системі фінансової установи (наприклад, через BankID, не надано фото ідентифікаційних документів, введення персональних даних, що відповідають паспорту), що допомагає встановити, що саме ця особа створила обліковий запис, з якого відбувалося подальше укладення договору; не надано підтвердження того, що особа самостійно ввела свої персональні дані (ПІБ, ІПН, паспортні дані, реквізити банківської картки), які співпадають з її ідентифікаційними даними. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договорів. Також відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу від ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором та отримання саме відповідачем вищезазначених коштів. Надані позивачем до суду електрона копія кредитного договору №27.01.2025-100000859 від 27.01.2025 з додатками, відповідачем взагалі не підписані. Належних доказів використання грошових коштів відповідачем позивач не надав, тому позовні вимоги є недоведеними. Позивачем до суду не надано обґрунтованих доказів щодо зарахування вказаних договором коштів на картковий рахунок відповідача, та що вказаний рахунок належить саме ОСОБА_1 . Матеріали справи не містять також і доказів фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника). Розрахунки заборгованості, наданні позивачем, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а тому не є належними доказами наявності заборгованості. З урахуванням наведеного, скаржник просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення суду першої інстанції.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.12.2025 року відкрито апеляційне провадження та Товариству з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» копію ухвали про відкриття провадження від 19.12.2025 року та копію апеляційної скарги отримало 27.12.2025 року о 11:34:33 та 01.12.2025 року 17:20 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками про доставку електронного документу. 
Правом на подання відзиву позивач не скористався.
Представник відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження від 19.12.2025 року отримав 27.12.2025 року о 11:30:15 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.
26.01.2026 року від ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , до апеляційного суду надійшли додаткові пояснення у справі, які за змістом є доповненнями до апеляційної скарги.
Колегія суддів дійшла висновку про повернення додаткових пояснень, які за змістом є доповненнями до апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Статтею 123 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до ч. 3 ст. 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Оскаржуване рішення ухвалено 06 листопада 2025 року. Останнім днем строку на подання апеляційної скарги є 08 грудня 2025 року.
Строк на подачу доповнень до апеляційної скарги у відповідності до положень ч. 1 ст. 364 та ст. 354 ЦПК України сплив 08 грудня 2025 року.
Скаржником доповнення до апеляційної скарги подані 26.01.2026 року, тобто після спливу встановленого діючим цивільним процесуальним законодавством строку на подання доповнень до апеляційної скарги та постановлення Одеським апеляційним судом ухвали від 19 грудня 2025 року про відкриття апеляційного провадження. 
Апеляційний суд зазначає, що процесуальний закон не передбачає процедури вирішувати питання поновлення пропущеного строку на подання доповнень до апеляційної скарги, який є преклюзивним.
Аналогічні за змістом висновки містяться в постанові Верховного суду від 10 грудня 2020 року у цивільній справі № 538/1182/18.
В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»  судові повістки-повідомлення отримали 04.06.2026 року в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.
Від представника ОСОБА_1 - адвоката Обласова С.А. надійшла заява про проведення судового засідання у відсутність відповідача та його представника. 
З огляду на положення частинидругої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності учасників справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір №27.01.2025-100000859 від 27.01.2025 року укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 
Ураховуючи вимоги п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України суд першої дійшов висновку, що вимога позивача щодо стягнення неустойки за невиконання кредитного договору №27.01.2025-100000859 від 27.01.2025 задоволенню не підлягає. 
Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками, то суд першої інстанції зазначив, що заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором становить 15 000,00 грн, натомість відсотки за користування даними грошовими коштами становлять 21 000,00 грн, тому з метою забезпечення відповідності заявленого позивачем до стягнення розміру заборгованості засадам справедливості, добросовісності та розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд вважав за необхідне розмір процентів за користування кредитом зменшити з 21 000,00 грн до 15 000,00 грн.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Із матеріалів справи вбачається, що 27.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 , яка зареєструвався в Інформаційній системі на вебсайті Товариства, укладено кредитний договір №27.01.2025-100000859 (кредитної лінії), шляхом підписання електронних документів представником Товариства з використанням - КЕП та позичальником - за допомогою одноразового ідентифікатора (пароля Е167) наступних документів: пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), розміщеної на вебсайті ТОВ «Споживчий центр» у загальному доступі, а також, яка була направлена в особистий кабінет позичальника в Інформаційній системі кредитодавця разом із заявкою, сформованою на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №27.01.2025-100000859, підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора Е167.
До укладення кредитного договору споживачу було надано інформацію щодо умов кредитування у виді паспорту споживчого кредиту на заявлену суму кредиту 15 000,00 грн, який також підписний відповідачем одноразовим ідентифікатором Е167.
Порядок укладання кредитного договору та загальні умови кредитування викладені у пропозицій про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 27.01.2025.
Відповідно до п. 2.1 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». 
Згідно з п. 10.1 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) зазначений договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі від позичальника відповіді про прийняття пропозиції, підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону, вказаний позичальником при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця. 
Відповідно до 4.1 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49XX-XXXX-5855.
Пунктами 3.1, п. 3.3 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Дата видачі кредиту, сума кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення кредиту, проценти за користування кредитом, а також графік платежів, - встановлюються в заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. 
Згідно з п. 7.6 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитодавець залишає за собою право нарахування неустойки, розмір якої встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. 
Основні (істотні) умови кредитування викладені в заявці кредитного договору №27.01.2025-100000859, яка є невід`ємною частиною пропозиції (оферти), яку позичальник також підписав електронним підписом-одноразовим ідентифікатором (Е167) який був надісланий йому кредитодавцем на номер телефону: НОМЕР_1 . 
Згідно умов кредитного договору №27.01.2025-100000859 (кредитної лінії) від 27.01.2025, що викладені в заявці та у відповіді позичальника про прийняття пропозиції, кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» надав позичальнику ОСОБА_1 кредит на суму 15 000,00 грн (п. 2) строком на 140 днів (п. 3), з датою повернення кредиту - 15.06.2025 (п. 4), з процентною ставкою – фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (п. 6). Також договором встановлено комісію, пов`язану з наданням кредиту - 15 % від суми кредиту, яка дорівнює 2 250,00 грн (п. 7).
У пункті 12 заявки кредитного договору наведено графік платежів, згідно якого позичальник зобов`язаний кожні 14 днів кредитування протягом строку кредитування, у дату вказану в графіку погашати кредит рівними частинами, а також сплачувати проценти та комісію (усього 10 платежів). 
Згідно з п. 14 договору орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача складатиме суму 32 309,68 грн, загальні витрати за кредитом 17 309,68 грн.
Пунктом 15 заявки кредитного договору передбачена неустойка в розмірі 150,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання позичальником кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. 
У відомостях про позичальника ОСОБА_1 , які вказані в заявці кредитного договору №27.01.2025-100000859 (кредитної лінії), зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання кредитних коштів позичальнику за даним договором – 4149-49ХХ-ХХХХ-5855.
У відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №27.01.2025-100000859 (кредитної лінії) позичальник стверджує, що підписує та укладає кредитний договір на вищевикладених умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код з смс-повідомлення: Е167), яке було відправлене йому (позичальнику) на фінансовий номер 0631198829. 
Згідно довідки від 14.08.2025 за вих. №90-1408 ТОВ «Універсальні платіжні рішення», на підставі договору про переказ грошових коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, укладеного з ТОВ «Споживчий центр», 27.01.2025 о 11:45:23 було успішно здійснено переказ коштів на суму 15 000,00 грн за номером картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 635746520, призначення платежу: видача за договором кредиту №27.01.2025-100000859. 
Довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором №27.01.2025-100000859 від 27.01.2025 відносно позичальника ОСОБА_1 свідчить, що за період з 27.01.2025 по 15.06.2025 (140 днів строку, на який надавався кредит) загальна сума заборгованості відповідача складає 45 750,00 грн.
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. 
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ст. 639 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Доказами по справі підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, який підписано сторонами. ОСОБА_1 підписала цей договір одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем Е167). 
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, розміру комісії, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.05.2026 року витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» оригінал електронного доказу - кредитного договору № 27.01.2025-100000859 від 27.01.2025 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 .
На виконання зазначеної ухвали Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» в електронному вигляді надано - кредитний договір № 27.01.2025-100000859 від 27.01.2025 року,у вигляді пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), розміщеної на вебсайті ТОВ «Споживчий центр» у загальному доступі, заявки кредитного договору №27.01.2025-100000859, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №27.01.2025-100000859, інформаційного повідомлення позичальника.
Згідно ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» зазначено, що автентифікація - це електронний процес, що дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Водночас згідно з пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
За своїм змістом такий підпис є пін-кодом - алфавітно-цифровою послідовністю, яку отримує особа, що авторизувалася в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції.
Підпис одноразовим ідентифікатором - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Після отримання ця комбінація має бути введена особою в спеціальне поле на веб-сторінці, і фактично її введення прирівнюється до підписання договору з боку авторизованої особи.
У постанові Верховного Суду від 04.02.2026 року у справі № 758/14925/23 зазначено, що у разі використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором цей ідентифікатор може бути прикріплений до даних, які ним підписуються, в будь-якій формі і в будь-який спосіб, який надає змогу установити, що за його допомогою були підписані ті чи інші дані саме тією особою, яка в них указана в якості підписувача. Цей ідентифікатор технічно може існувати окремо від підписуваних за його допомогою даних, однак логічно з ними поєднуватися, що може бути встановлено при огляді інформаційно-комунікаційної системи особи, яка згенерувала і надіслала одноразовий ідентифікатор підписувача. Факт поєднання одноразового ідентифікатора з підписаними за його допомогою даними може підтверджуватися тим, що: (а) особа, яка підписала ті чи інші дані, певним чином ідентифікувалася в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, і залишила там свої контактні дані; (б) особа отримала цей ідентифікатор за тими контактними даними, які лишила, і ввела цей ідентифікатор у спеціально відведене поле; (в) ці дії особи були пов`язані саме з її наміром укласти певний договір, що може підтверджуватися тим, що текст договору або посилання на нього візуально розміщувалися поряд із тими полями, в які мав бути введений одноразовий ідентифікатор.
Наданий електронний примірник кредитного договору № 27.01.2025-100000859 від 27.01.2025 року у вигляді зазначений вище документів містить дату та час укладення, обов`язкові реквізити, підписання одноразовим ідентифікатором Е167, адресу вебсайту кредитодавця https://sgroshi.com.ua/ua, з використанням якого укладено договір 27.01.2025-100000859, можливість здійснити візуальний огляд інформаційно-комуніційної системи Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», яка створила електронний документ та можливість авторизуватися в цій системі для її користувачів.
Згідно умов кредитного договору №27.01.2025-100000859 (кредитної лінії) від 27.01.2025, що викладені в заявці та у відповіді позичальника про прийняття пропозиції, кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» надав позичальнику ОСОБА_1 кредит на суму 15 000,00 грн (п. 2) строком на 140 днів (п. 3), з датою повернення кредиту - 15.06.2025 (п. 4), з процентною ставкою – фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (п. 6).
Проценти за користування кредитними коштами нараховано з урахуванням розміру передбаченої договором процентної ставки та в межах строку дії договору (за період з 27.01.2025 по 15.06.2025 (140 днів строку, на який надавався кредит). За вказаний період розмір відсотків становить 21 000,00 грн, виходячи із розрахунку 15 000,00 грн х 1 % х 140 днів, який судом першої інстанції при ухваленні рішення був зменшений до 15 000,00 грн.
Оскільки відповідач не здійснював платежі згідно графіку, то згідно п. 6 кредитного договору застосовувалася фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, при цьому встановлена процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом не суперечить вимогам Законом України «Про споживче кредитування».
Доводи скаржника про те, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу отримання відповідачем кредитних коштів за договором, колегія суддів відхиляє як безпідставні, і спростовуються наступним.
Відповідно до п. 4.1 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49XX-XXXX-5855.
Довідкою від 14.08.2025 за вих. №90-1408 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» встановлено, що на підставі договору про переказ грошових коштів №ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, укладеного з ТОВ «Споживчий центр», 27.01.2025 о 11:45:23 було успішно здійснено переказ коштів на суму 15 000,00 грн за номером картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 635746520, призначення платежу: видача за договором кредиту №27.01.2025-100000859.
Номер рахунку, на який перераховані кошти, відповідає номеру рахунку, зазначеному у п.4.1 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти).
Доказів, які б спростовували належність відповідачу банківського рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, або ненадходження кредитних коштів, скаржник не надав.
Відповідач мав об`єктивну можливість надати докази щодо ненадходження коштів кредиту, а саме відомості з банку про відсутність картки із реквізитами, яка вказана довідці від 14.08.2025 року, або ж про те, що в день укладення кредитного договору кошти кредиту на банківську картку позичальника не надходили.
Посилання скаржника на недоведеність перерахунку позичальнику коштів кредиту є необґрунтованим. Персональні дані позичальника (ПІБ, РНКОПП, реквізити паспорта, зареєстрована адреса місця проживання), необхідні для укладення договору, були отримані кредитором після самостійного повідомлення відповідачем. Доказів звернення до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з використанням персональних даних відповідача матеріали справи не містять. Відповідач не спростував факт самостійного волевиявлення щодо оформлення кредитних правовідносин, за якими стягується заборгованість у справі. За наявності усіх достовірних персональних даних позичальника у договорі, повідомлених кредитору, та фіксування досягнення згоди сторонами щодо всіх істотних умов договору у спосіб введення одноразового ідентифікатора, колегія суддів вважає, що посилання скаржника про те, що позивач не надав доказів того, що договір дійсно був підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора не може свідчити про наявність обґрунтованих сумнівів у тому, що саме відповідач є стороною позичальника за вказаним договором. 
Ненадання позивачем детального розрахунку не порушило принцип змагальності сторін та право відповідача на захист, оскільки усі вихідні дані, необхідні для перевірки нарахованої позивачем заборгованості наявні в умовах укладеного договору та не потребують здійснення складних математичних розрахунків. Довідка-розрахунок заборгованості сумнівів у апеляційного суду не викликає, адже свідчить про дотримання кредитором як періоду нарахування процентів, так і використання розміру процентної ставки за визначеними умовами договору. 
Колегією суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача комісії у розмірі 2 250,00 грн не відповідає вимогам закону з огляду на наступне.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемним. 
З матеріалів справи вбачається, що комісію у розмірі 2 250,00 грн визначено як плату за надання кредиту. 
Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку банківських послуг, які пов`язані з наданням кредиту та які повинні надаватись банком і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення договору про встановлення плати за надання кредиту в розумінні комісії в розмірі 2 250,00 грн є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі №727/5461/23. 
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 комісії відсутні.

Щодо суті апеляційної скарги 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення Кілійського районного суду Одеської області від 06 листопада 2025 року слід змінити, зменшивши розмір стягнутої заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» з 32 250,00 грн до 30 000,00 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Щодо судових витрат
В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією АТ «ПУМБ» №СЦ00033178 від 15.08.2025 року. 
Оскільки за результатами перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції апеляційним судом встановлено наявність підстав для зміни оскаржуваного рішення в частині зменшення розміру заборгованості за кредитом з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» з 32 250,00 грн до 30 000,00 грн, апеляційний суд змінює розподіл судових витрат.
З ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1 588,37 грн.
За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено 3 633,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» №1.448406405.1 від 15.12.2025 року. 
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, то з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 254,35 грн.
Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. 
Таким чином, ураховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 334,02 грн (1 588,37 грн – 254,35 грн).
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів, 
у х в а л и в:
Додаткові пояснення, які за змістом є доповненням до апеляційної скарги, ОСОБА_1  на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 06 листопада 2025 року – повернути скаржнику.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 06 листопада 2025 року змінити, зменшивши розмір стягнутої заборгованості з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ЄДРПОУ 37356833, з 32 250,00 грн до 30 000,00 грн, 
Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 06 листопада 2025 року в частині стягнення судового збору скасувати.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ЄДРПОУ 37356833, судовий збір в сумі 1 334,02 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов 

Ю.П. Лозко