ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року Справа № 918/23/26 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Хабарова М.В.,
суддя Гудак А.В.,
суддя Мамченко Ю.А.,

секретар судового засідання Щербак В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕ.ТЕК" на рішення Господарського суду Рівненської області від 14.04.2026 у справі №918/23/26 (суддя Торчинюк В.Г., повне рішення складено 15.04.2026)
за позовом Керівника Гайсинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Гайсинської міської ради
до  1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕ.ТЕК"
2) Закладу дошкільної освіти ясла-садок №5 "Факел" Гайсинської міської ради 
про визнання додаткових угод недійсними та повернення безпідставно сплачених коштів

за участю :
прокурор -Клімашевич В.І.
від позивача - не з`явились
від відповідача 1 - Маркович Ю.В.
від відповідача 2 - не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 14.04.2026 позов задоволено. Визнано недійсними додаткові угоди №1 від 02.07.2024 та №2 від 06.08.2024 до договору на постачання електричної енергії споживачу №122 від 29.12.2023. Стягнуто з ТОВ "ЗЕ.ТЕК" на користь Гайсинської міської ради кошти у розмірі 61 786,89 грн та на користь Вінницької обласної прокуратури 9 984 грн судового збору.
Обґрунтовуючи ухвалене рішення суд першої інстанції встановивши, що при укладенні додаткових угод №1,2 було перевищено максимально допустиме обмеження у підвищення ціни на електроенергію як товар на 10%, не підтверджено належними та допустимими доказами факту коливання цін на ринку з моменту укладення договору до моменту внесення змін, відсутність обґрунтування, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, причин, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним, обґрунтування, що підвищення ціни було непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції), враховуючи, що останні укладені всупереч вимог ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» дійшов висновку про наявність підстав для визнання оспорюваних додаткових угод №1 від 02.07.2024 та №2 від 06.08.2024 недійсними.
З урахуванням того, що внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 61 786,89 грн, останні є такими, що були безпідставно одержані відповідачем 1, а тому відповідач 1 зобов`язаний їх повернути, що відповідає приписам ст. 216, 1212 Цивільного кодексу України.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ТОВ "ЗЕ.ТЕК" звернулось з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує про відсутність правових підстав представництва прокурором інтересів держави в особі Гайсинської міської ради, оскільки остання не є стороною договору, а тому відсутні порушення її прав.
Зазначає, що спірні додаткові угоди були укладені з урахуванням положень підп. 2 п. 19 Особливостей, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 , якими передбачено можливість внесення змін до істотних умов договору про закупівлю, зокрема у випадку коливання ціни товару на ринку. При цьому зазначеними положеннями встановлено, що відсоток зміни ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання ринкової ціни такого товару, водночас обмеження щодо максимального відсотка збільшення ціни товару відсутнє.
Апелянт вказує, що умовами договору про постачання електричної енергії споживачу від 29.12.2023 сторонами передбачено чіткий порядок зміни ціни, в тому числі відповідно до підп.2 п.19 Особливостей, а також визначено спосіб документального її підтвердження. Зокрема визначено, що відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення. 
Тому, вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про неможливість зміни ціни товару після його постачання.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції не встановив обставин завершення дії договору та остаточної розрахунків, що свідчить про передчасність висновків щодо порушення ст. 632 Цивільного кодексу України.
ТОВ «Зе.Тек» також вказує про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема безпідставного повернення зустрічної позовної заяви, предметом якого було тлумачення пункту 15.1.1 договору №122 про постачання електричної енергії споживачу від 29.12.2023.
У відповідності до ст. 263 Господарського процесуального кодексу України Гайсинська окружна прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила про наявність підстав для представництва прокурором належного позивача у даній справі - Гайсинської міської ради.
Прокурор вважає, що судом першої інстанції правомірно було встановлено відсутність окремого документального підтвердження про зміну ціни (коливання ринку), а також доказів того, що таке коливання відбулося саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього. Тому, враховуючи, що додатковою угодою № 1 від 02.07.2024 збільшено ціну на 25,63%, додатковою угодою № 2 від 06.08.2024 збільшено ціну на 37,1% від ціни, яка була встановлена на час укладення договору, останні суперечать положенням ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та підлягають визнанню недійсними.
Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права вважає безпідставними, оскільки ухвала Господарського суду Рівненської області від 05.02.2026, якою зустрічну позовну заяву від 03.02.2026 ТОВ «ЗЕ.ТЕК» про тлумачення пунктів договору повернуто заявнику, була залишена в силі постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2026, не оскаржувалась у касаційному порядку та набрала законної сили.
Зазначає, що подаючи свою пропозицію на участь в закупівлі, ТОВ «ЗЕ.ТЕК» мало прогнозувати можливість її подання споживачу впродовж усього строку дії договору та закладати можливі ризики щодо збільшення ціни у своїй пропозиції. А тому, з метою перемоги в закупівлі пропонування ТОВ «ЗЕ.ТЕК» найнижчої ціни і подальше ініціювання про її збільшення, свідчить про небажання вказаного підприємства виконувати взяті на себе зобов`язання ще до укладення договору.
З огляду на вказане, прокурор вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, а викладені в апеляційній скарзі доводи – безпідставними.
Інші учасники справи своїм правом на подачу відзиву, у відповідності до ст.263 Господарського процесуального кодексу України не скористались.
У судове засідання, що відбулося 02.07.2026 з`явився представник відповідача 1, який підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі. Прокурор у справі, надавши свої пояснення щодо обставин справи, просила апеляційний суд залишити оскаржуване рішення без змін.
Позивач та відповідач-2 явку своїх уповноважених представників не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Згідно з ч. 12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи приписи ст.273 Господарського процесуального кодексу України про строки перегляду справ в апеляційній інстанції, а також враховуючи те, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника позивача та відповідача-2.
25.06.2026 до суду від відповідача-1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 918/23/26 до завершення розгляду Конституційним судом України справи № 3-78/20269 (178/26), зазначає, що вирішення вказаної справи може мати істотне значення для правильного вирішення справи №918/23/26, оскільки предметом конституційного провадження є перевірка конституційності пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», положення якого підлягають застосуванню під час вирішення даного спору щодо правомірності збільшення ціни за одиницю товару у зв`язку з коливанням ціни на ринку з урахуванням встановленого законом 10-відсоткового обмеження.
Розглядаючи вказане клопотання, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.5 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 5 ч. 1 ст.227 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Апеляційний господарський суд зазначає, що метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте мають значення для розгляду справи, провадження у якій зупиняється.
За змістом вказаного п.5 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч. 4,6 ст.75 Господарського процесуального кодексу України).
Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України (далі - ЄСПЛ).
ЄСПЛ зазначає, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
Оцінюючи наявність підстав для зупинення провадження у даній справі до завершення розгляду Конституційним судом України справи № 3-78/20269 (178/26), апеляційний суд вказує, що згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" визначено, що Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Водночас, ч.3 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
З огляду на вказане, апеляційний суд дійшов висновку, що прийняття рішення Конституційним Судом України, за наслідками розгляду конституційної скарги ТОВ "Укр Газ Ресурс" щодо відповідності Конституції України (конституційності) п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", не вплине на розгляд даної справи, а додана ТОВ «ЗЕ.ТЕК» роздруківка інформаційної новини, розміщеної на веб-сайті Конституційного Суду України не є належним доказом щодо відкриття такого конституційного провадження.
Таким чином, колегія суддів вважає, що встановлені у даній справі обставини та зібрані докази дозволяють належним чином оцінити доводи апеляційної скарги та вирішити питання про наявність або відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення.
Відтак, заявлене апелянтом клопотання про зупинення провадження у даній справі задоволенню не підлягає (подібна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 12.05.2026 у справі №924/560/24).
Також, під час судового засідання 02.07.2026 апелянт заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання йому можливості подати до суду додаткові пояснення з приводу того, що 23.06.2026 прийнято Закон України «Про публічні закупівлі» (4888-IX), у прикінцевих та перехідних положеннях якого у п.1 зазначено:
«Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через дев`ять місяців з дня набрання ним чинності, крім: 
«… 7. Положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" від 25 грудня 2015 року № 922-VIII в редакції цього Закону застосовуються до правовідносин у сфері публічних закупівель, що виникли з дня набрання чинності Законом України "Про публічні закупівлі" від 25 грудня 2015 року № 922-VIII».
Вказані зміни, на думку апелянта, впливають на спірні правовідносини та надають можливість при внесенні змін до договору збільшувати ціну за одиницю товару без обмеження у 10%.
Згідно з ч.1 ст.216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:
1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;
2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;
3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;
4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.
Апеляційний суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У п.35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 вказано, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
З огляду на викладене, а також те, що доводи апеляційної скарги мають бути викладені у її змісті або подані в установленому законом порядку у межах строку на апеляційне оскарження, враховуючи межі апеляційного перегляду, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи з метою подання додаткових письмових пояснень.
27.05.2026 року Верховною Радою України ухвалено Закон України №4888-IX «Про публічні закупівлі», яким, зокрема, внесено зміни до чинного Закону України «Про публічні закупівлі» №922-VIII.
З 24.06.2026 набрали чинності окремі положення Закону № 4888-IX, у тому числі положення, якими змінено пункт 2 частини 5 статті 41 Закону №922-VIII. 
Разом з тим, щодо вказаних апелянтом обставин, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у прийнятому Законі України «Про публічні закупівлі», крім наведених представником ТОВ «ЗЕ.ТЕК» положень, у Прикінцевих та перехідних положеннях міститься пункт 2, відповідно до якого договори про закупівлю, укладені у порядку та на умовах, встановлених до введення в дію цього Закону, виконуються в повному обсязі до закінчення строку, на який такі договори були укладені. Зміни до таких договорів вносяться у порядку та на умовах, встановлених до введення в дію цього Закону.
Колегія суддів зауважує, що набрання з 24.06.2026 законної сили положеннями згаданого закону не має ретроспективної дії щодо правовідносин 2023 року.
Таким чином договір про постачання електричної енергії споживачу №122 від 29.12.2023, укладений до набрання чинності відповідними змінами до законодавства у сфері публічних закупівель, підлягає виконанню на умовах, визначених на момент його укладення.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.03.2026 у справі "Ващенко та Третяк проти України" (№42489/16) підкреслив, що скасування рішень на користь заявників лише через те, що практика вищих судів змінилася через 4-5 місяців після винесення фінальних рішень, є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції. Суд постановив, що нова практика не може застосовуватися ретроспективно до остаточних рішень, оскільки це є непередбачуваним для сторін.
Відтак, твердження апелянта щодо необхідності застосування нових положень Закону України «Про публічні закупівлі» до спірного договору є необґрунтованими та такими, що не були предметом дослідження у суді першої інстанції, у зв`язку з чим не є підставою для іншої правової оцінки спірних правовідносин.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, відзив на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши присутніх представників учасників справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за результатами проведеної закупівлі у формі відкритих торгів UA-2023-12-22-015667-a, 29.12.2023 Закладу дошкільної освіти ясла-садок № 5 "Факел" м. Гайсин та ТОВ "ЗЕ.ТЕК" уклали договір № 122 про постачання електричної енергії споживачу (далі - договір), відповідно до предмету якого за цим договором постачальник здійснює постачання електричної енергії, в т.ч. з урахуванням тарифу щодо послуги на передачу електричної енергії оператору системи передачі (надалі - ОСП) ПрАТ "НЕК "Укренерго", відповідно до укладеного між Постачальником та ОСП Договором, по предмету: Електрична енергія - за кодом CPV за ДК 021:2015 - 09310000-5 (Електрична енергія) Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Обсяг закупівлі електричної енергії 82 510 кВт/год.
Згідно з п. 3.3 Договору Постачальник за цим договором не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 1 до цього договору.
Пунктом 5.1. договору передбачено, що Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 1 до цього Договору. Ціна за 1 кВт/год електричної енергії, без урахування тарифів на її розподіл, з урахуванням ПДВ, у тому числі: ціна електричної енергії - 4,29 грн/кВт; тариф щодо послуги на передачу електричної енергії оператору системи передачі ПрАТ "НЕК "Укренерго", відповідно до укладеного між Постачальником та ОСП Договором - 0,52857; податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії - 0,963714. Загальна вартість всього обсягу поставки складає 477 096,25 з ПДВ.
Сторони домовились, що ціна електричної енергії, розрахована відповідно до пунктів 5.1 цього розділу, є обов`язковою для Сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість електричної енергії буде застосовуватись Сторонами при складанні актів прийняття передавання електричної енергії та розрахунках за товар згідно з умовами Договору (п. 5.1.1 Договору).
Відповідно до п. 5.2.спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника (згідно Додатку 1 до Договору).
Згідно п.п. 5.4-5.5 розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються в безготівковому вигляді на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спец рахунок). Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спец рахунок Постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спец рахунок Постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Спец рахунок Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни.
Пунктом 6.1 Договору передбачено, що споживач має право отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у цьому Договорі.
Постачальник зобов`язується забезпечувати належну якість надання послуг з постачання електричної енергії відповідно до вимог чинного законодавства та цього Договору; публікувати на офіційному веб-сайті (і в засобах масової інформації в передбачених законодавством випадках) детальну інформацію про зміну ціни електричної енергії за 20 днів до введення її у дію (п. 7.2 Договору).
Відповідно до п. 13.1 Договору Цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набирає чинності з по 31.12.2024 .
Згідно п. 13.2 Договору Постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов Договору Споживача не пізнішу ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право Споживача розірвати Договір. Постачальник зобов`язаний повідомити Споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації Постачальнику, якщо Споживач не приймає нові умови.
Усі повідомлення за цим Договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за зазначеними в цьому Договорі адресами Сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача (п. 13.5 Договору).
Пунктом 15.1.1 Договору визначено, що умови договору про закупівлю не відрізняються від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 
2) погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладання договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення; 
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); 
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг а оподаткування, а також у зв`язку зі зміною системи оподаткування пропорційно до зміни податкового навантаження внаслідок зміни системи оподаткування; 
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; 
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої статті 41 Закону.
Відповідно до п. 15.3 Договору всі зміни до цього договору оформлюються письмовими додатковими угодами, що стають невід`ємною частиною договору і мають переважаючу силу над положеннями договору.
Поряд з цим, Сторони зафіксували обов`язок Споживача згідно статті 10 Закону України "Про публічні закупівлі", що у випадку перегляду ціни за одиницю товару шляхом укладання додаткової угоди, обов`язок Постачальника розпочати поставку товару за новою ринковою ціною виникає виключно після відображення Споживачем закупівлі Повідомлення про внесення змін у Договір в системі електронних закупівель Prozorro (п. 15.6 Договору).
Комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до договору встановлено, що ціна за 1 кВт/год електричної енергії, без урахування тарифів на її розподіл, становить з урахуванням ПДВ, у тому числі: ціна електричної енергії - 4,29 грн/кВт.; тариф щодо послуги на передачу електричної енергії оператору системи передачі ПрАТ "НЕК "Укренерго", відповідно до укладеного між Постачальником та ОСП Договором - 0,52857 грн; податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії 0,963714 грн.
25.06.2024 ТОВ "ЗЕ.ТЕК" звернулось до Закладу дошкільної освіти ясла-садок № 5 "Факел" Гайсинської міської ради з листом- повідомленням № 747, відповідно до якого пропонувало споживачу внести зміни до договору в частині ціни товару, надавши споживачу проект додаткової угоди, а також роздруківки з веб-сторінки АТ "Оператор ринку".
02.07.2024 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до якої, керуючись пп. 2 п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", п.1 Додатку 1 "Персональна комерційна пропозиція" Договору викладено у новій редакції, а саме: "ціна за 1 кВт/год електричної енергії, без урахування тарифів на її розподіл, становить з урахуванням ПДВ, у тому числі: ціна електричної енергії - 5,577 грн/кВт, тариф щодо послуги на передачу електричної енергії оператору системи передачі ПрАТ "НЕК "Укренерго", відповідно до укладеного між Постачальником та ОСП Договором - 0,52857 грн., податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії - 1,221114 грн. Загальна вартість всього обсягу поставки складає 477 096,25 з ПДВ."
Сторони, користуючись наданим їм ч.3 ст.631 ЦК України правом домовились, що умови Угоди розповсюджують свою дію на відносини, що виникли між сторонами з 01.06.2024.
25.07.2024 ТОВ "ЗЕ.ТЕК" звернулось до Закладу дошкільної освіти ясла-садок № 5 "Факел" Гайсинської міської ради з листом-повідомленням №828, відповідно до якого пропонувало споживачу внести зміни до договору в частині ціни товару, надавши споживачу проект додаткової угоди, а також роздруківки з веб-сторінки АТ "Оператор ринку".
06.08.2024 сторони уклали додаткову угоду № 2 до договору, відповідно до якої, керуючись пп. 2 п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", п. 1 Додатку 1 "Персональна комерційна пропозиція" Договору викладено у новій редакції, а саме: " ціна за 1 кВт/год електричної енергії, без урахування тарифів на її розподіл, становить з урахуванням ПДВ, у тому числі: ціна електричної енергії — 6,07893 грн/кВт, тариф щодо послуги на передачу електричної енергії оператору системи передачі ПрАТ "НЕК "Укренерго", відповідно до укладеного між Постачальником та ОСП Договором - 0,52857 грн., податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії - 1,3215 грн. Загальна вартість всього обсягу поставки складає 477 096,25 з ПДВ."
Сторони користуючись наданим їм ч.3 ст.631 ЦК України, домовились, що умови Угоди розповсюджують свою дію на відносини, що виникли між сторонами з 01.07.2024.
Враховуючи вищезазначене, додатковою угодою №1 від 02.07.2024 визначено, що ціна за спожиту електричну енергію за 1 кВт/год становить 7,32671 грн./кВт*год, додатковою угодою №2 від 06.08.2024 - 7,929 грн./кВт*год. 
Згідно з актами приймання-передачі електроенергії ТОВ "ЗЕ.ТЕК" поставило електричну енергію загальним обсягом 58803 кВт/год, на загальну суму 401 802,54 грн., а саме:
- згідно акту №83 за січень 2024 року - 3992 кВт/год на суму 23 082,88 грн з ПДВ;
- згідно акту №174 за лютий 2024 року - 5770 кВт/год на суму 33 363,78 грн з ПДВ;
- згідно акту №288 за березень 2024 року - 7420 кВт/год на суму 42 904,55 грн з ПДВ;
- згідно акту №408 за квітень 2024 року - 5570 кВт/год на суму 32 207,32 грн з ПДВ;
- згідно акту №480 за травень 2024 року - 6166 кВт/год на суму 35 653,56 грн з ПДВ;
- згідно акту №822 за червень 2024 року - 3562 кВт/год на суму 25 875,38 грн з ПДВ;
- згідно акту №995 за липень 2024 року - 2332 кВт/год на суму 18 490,43 грн з ПДВ;
- згідно акту №1252 за серпень 2024 року - 1332 кВт/год на суму 10 561,43 грн з ПДВ;
- згідно акту №1308 за вересень 2024 року - 3121 кВт/год на суму 24 746,41 грн з ПДВ;
- згідно акту №1658 за жовтень 2024 року - 8804 кВт/год на суму 69 806,92 грн з ПДВ;
- згідно акту №1879 за січень 2024 року - 5675 кВт/год на суму 44 997,07 грн з ПДВ;
- згідно акту №1925 за грудень 2024 року - 5059 кВт/год на суму 40 112,81 грн з ПДВ.
За поставлену електричну енергію Заклад дошкільної освіти ясла-садок № 5 "Факел" Гайсинської міської ради сплатило на користь ТОВ «ЗЕ.ТЕК» 401 802,54 грн з ПДВ.
Разом з тим, без врахування укладених додаткових угод №1 та №2 при ціні електричної енергії згідно Договору - 5,782284 грн за 1 кВт/год з ПДВ за 58 803 кВт/год ЗДО № 5 "Факел" м. Гайсин повинно було сплатити - 340 015,65 грн.
З огляду на вказане, встановивши неправомірне збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням законодавства, наслідком чого стала переплата коштів у розмірі 61 786,89 грн (401 802,54 грн - 340 015,65 грн = 61786,89 грн), прокурор звернувся з даним позовом до суду.
Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в даній справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, листом вих.№02.51-4120вих-25 від 05.12.2025 з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у відповідності до вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру» Гайсинська окружна прокуратура, звернулась до Гайсинської міської ради, в якому просила надати інформацію чи вживались останньою заходи представницького характеру щодо визнання додаткових угод до договору постачання електричної енергії недійсними та повернення безпідставно надмірно сплачених коштів у сумі 61786,89 грн, а також чи будуть вживатися такі заходи в майбутньому.
У разі невжиття таких заходів просила повідомити причини та чи не буде заперечувати Гайсинська міська рада проти вжиття заходів представницького характеру Гайсинською окружною прокуратурою. 
У відповідь на вказаний лист, Гайсинська міська рада листом від 10.12.2025 повідомила, що останньою заходи представницького характеру щодо наведених у листі прокурора питань не вживались та вживатись не будуть, оскільки ЗДО №5 «Факел» є юридичною особою і всі господарські питання вирішує самостійно відповідно до статуту. Також повідомила, що не заперечує проти вжиття заходів представницького характеру щодо вказаного Гайсинською окружною прокуратурою.
Листом від 02.01.2026 Гайсинська окружна прокуратура повідомила Гайсинську міську раду про намір звернутися суду з позовом в інтересах держави в особі Гайсинської міської ради до ТОВ "ЗЕ.ТЕК" та ЗДО №5 «Факел» про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії та повернення безпідставно надмірно сплачених коштів у сумі 61 786,89 грн.
Обґрунтовуючи звернення з даним позовом до суду, прокурор вказав, що укладення оспорюваних додаткових угод до договору публічної закупівлі з порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі» підриває матеріальну і фінансову основу системи бюджетного фінансування, що, в свою чергу, завдає шкоду інтересам держави. Звернення прокурора до суду з вказаною позовною заявою має важливе значення для зміцнення правопорядку в сфері здійснення публічних закупівель і захисту економічної конкуренції та додержання всіма учасниками цих суспільних відносин принципу законності. Тобто прокурор зазначає, що укладення додаткових угод до договору всупереч вимогам чинного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання вимог законодавства у цій сфері становить суспільний інтерес, а тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.
Крім того, прокурор вказує, що укладення спірних додаткових угод завдало шкоди майновим інтересам територіальної громади, оскільки ЗДО № 5 «Факел» м. Гайсин отримав менший обсяг електричної енергії, ніж було передбачено первісним договором, за значно вищою ціною, що призвело до недоотримання необхідного обсягу товару та надмірного витрачання коштів місцевого бюджету.
Враховуючи вищевикладене, надаючи оцінку наявності підстав представництва прокурором інтересів держави, суд апеляційної інстанції зазначає, що прокурор, звертаючись з позовом, у встановленому законом порядку обґрунтував порушення інтересів держави, у зв`язку із бездіяльністю органу, в інтересах якого звертається до суду, щодо захисту законних інтересів держави.
Крім того, суд також враховує, що Гайсинська міська рада була обізнана про необхідність захисту інтересів держави, мала час, можливість та відповідні повноваження для їх захисту шляхом самостійного звернення з відповідним позовом до суду, однак цим правом не скористалася, натомість фактично усунулася від реалізації повноважень по захисту інтересів держави, що свідчить про її бездіяльність.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги отримання відповіді Гайсинської міської ради про те, що останньою не вживались заходи представницького характеру та вживатись не будуть, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо дотримання прокурором порядку, передбаченого ст.23 Закону України «Про прокуратуру» для звернення до суду з відповідним позовом та наявності законних підстав для представництва прокурором інтересів держави, оскільки позивач належним чином не здійснив захист інтересів територіальної громади в спірних правовідносинах.
Поряд з цим, колегія суддів також звертає увагу, що при поданні цього позову прокурор не замінює позивача та не є його альтернативою, а виконує субсидіарну роль, щоб інтереси держави, які в цьому випадку збігаються із публічним інтересом, не були незахищені. Участь прокурора в цій справі, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, є виправданою, не порушує справедливого балансу та зумовлена не тільки захистом державного, але й публічного інтересу, який полягає у захисті прав великої кількості громадян.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо неналежності позивача у даній справі, апеляційний суд зауважує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №905/1907/21 у подібних за змістовним критерієм правовідносинах (зокрема, суб`єктним складом та у правовідносинах, де рада не була безпосередньо стороною договору) міститься, наступний висновок: використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - територіальної громади. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема, шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним закладом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси територіальної громади.
Колегією суддів встановлено, що відповідно до статуту ЗДО №5 «Факел», затвердженого рішенням Гайсинської міської ради від 16.09.2021 №16, останнє знаходиться в комунальній власності Гайсинської територіальної громади (п.1.4. статуту).
Засновником (власником) закладу дошкільної освіти є Гайсинська міська рада (засновник). Заклад дошкільної освіти підзвітний та підконтрольний засновнику (власнику). Органом управління є відділ освіти Гайсинської міської ради. (п.1.5 статуту)
Відповідно до п.1.7 статуту засновник (власник) здійснює фінансування закладу дошкільної освіти, його матеріально-технічне забезпечення, надає необхідні будівлі з обладнанням і матеріалами, організовує будівництво і ремонт приміщень, їх господарське обслуговування, харчування та медичне обслуговування дітей.
Майно закладу дошкільної освіти є комунальною власністю територіальної громади Гайсинської міської ради. Заклад дошкільної освіти є неприбутковою установою та не має на меті отримання доходів (прибутків) або їх частини для розподілу серед засновників (власників), працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску) (п.8.1, 9.1 статуту).
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прокурор належним чином довів наявність підстав для представництва інтересів держави в суді та обґрунтовано визначив Гайсинську міську раду позивачем у поданому позові, оскільки нераціонально й неефективно витрачені бюджетні кошти підлягають поверненню (стягненню) на користь держави в особі уповноваженого органу як головного розпорядника бюджетних коштів.
Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на рішення Конституційного Суду України від 03.12.2025 №6-р (ІІ)/2025), оскільки відповідно до резолютивної частини вказаного рішення окремі норми абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", втрачають чинність із 01 січня 2027 року. При цьому таке рішення не поширюється на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, які виникли під час чинності таких окремих норм абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", визнаних неконституційними, та продовжують існувати після втрати ними чинності.
Аналогічний висновок щодо відсутності підстав для застосування рішення Конституційного Суду України від 03.12.2025 №6-р (ІІ)/2025) до правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, які виникли під час чинності окремих норм абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Плати Верховного Суду від 10.12.2025 у справі №344/12305/18 та у постанові Верховного Суд від 11.02.2026 у справі № 925/1282/23.
Щодо доводів апелянта про відсутність підстав для звернення прокурора до суду з огляду на наявність повноважень органів державного фінансового контролю щодо реагування на порушення у сфері публічних закупівель, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про публічні закупівлі» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його територіальні органи здійснюють моніторинг процедур закупівель під час їх проведення, укладення договору та його виконання.
У відповідь на лист Гайсинської окружної прокуратури від 17.07.2025, Державна аудиторська служба листом від 30.07.2025 повідомила про відсутність в останньої правових підстав для прийняття рішень про проведення моніторингу здійсненою сторонами у справі закупівель.
Крім того, повноваження органів державного фінансового контролю на звернення до суду є похідними від результатів здійсненого ними контролю та виявлення порушень. У випадку, коли такий контроль не здійснювався і відповідні порушення не встановлювалися цим органом, підстави для реалізації ним права на звернення до суду відсутні (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №912/898/18).
За таких обставин посилання апелянта на те, що захист інтересів держави у спірних правовідносинах має здійснюватися виключно органами державного фінансового контролю є необґрунтованими та не спростовують наявності у прокурора підстав для звернення до суду з даним позовом.
Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду справи по суті позовних вимог, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з ст.15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. До способів захисту цивільних прав та інтересів належить визнання право-чину недійсним.
У даній справі заявлено вимогу про визнання недійсними додаткових угод №1,2 до договору на постачання електричної енергії №122 від 29.12.2023, як таких, що укладені з порушенням вимог п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» та підп.2 п.19 Особливостей.
Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з абз.1 ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у ст.203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, Закладом дошкільної освіти ясел-садка №5 «Факел» Гайсинської міської ради за результатами проведеної процедури закупівлі електричної енергії відповідно до вимог Закону України «Про публічні закіпівлі» було укладено з переможцем ТОВ "ЗЕ.Тек" договір на постачання електричної енергії №122 від 29.12.2023 та погоджено всі істотні умови договору щодо предмета, ціни та строку виконання зобов`язань за договором.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч.1 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі»).
Відповідно до ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Частиною четвертою статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції / пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі»). Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Таким чином, Закон України «Про публічні закупівлі» встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема, за п.2 ч.5 наведеної норми - у випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у разі зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 Цивільного кодексу України, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у ст. 652 Цивільного кодексу України та п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Апеляційним судом встановлено, що умовами договору (Комерційною пропозицією) встановлено, що ціна за 1 кВт/год без урахування тарифів на її розподіл, становить з урахуванням ПДВ, у тому числі: ціна електричної енергії - 4,29 грн/кВт.; тариф щодо послуги на передачу електричної енергії оператору системи передачі ПрАТ "НЕК "Укренерго", відповідно до укладеного між Постачальником та ОСП Договором - 0,52857 грн; податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії 0,963714 грн.
Натомість додатковою угодою №1 внесено зміни до договору в частині зміни ціни за одиницю товару в бік збільшення, зокрема ціна за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію визначена у розмірі 7,32671 грн/кВт*год з ПДВ.
Додаткова угода №2 передбачала збільшення ціни до 7,929 грн/кВт*год з ПДВ.
Вказане свідчить, що укладенням додаткових угод, відбулось істотне перевищення встановленого законодавством граничного рівня можливості збільшення ціни до 10%.
Колегія суддів враховує правову позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 та від 21.11.2025 у справі №920/19/24, відповідно до яких визначене законодавцем відсоткове значення обмеження зміни ціни за договором про закупівлю, встановлене п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», є граничним (пороговим) та підлягає застосуванню у сукупності при всіх послідовних змінах до договору, а не окремо до кожного випадку внесення змін.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що сукупне значення збільшення ціни за одиницю товару при внесенні послідовних змін до договору про закупівлю не може перевищувати 10 % ціни, визначеної сторонами в договорі, а відповідні зміни не повинні бути спрямовані на обхід установлених законом обмежень.
При цьому інше тлумачення зазначеної норми, яке передбачає можливість кожного разу збільшувати ціну до 10%, фактично допускаючи її необмежене зростання, нівелює мету законодавчого регулювання публічних закупівель, створює умови для маніпулювання результатами торгів, усунення конкуренції та подальшого підвищення ціни після укладення договору.
Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що такий підхід призводить до спотворення результатів процедури закупівлі, втрати економії бюджетних коштів, отриманої за результатами торгів, та суперечить принципам здійснення публічних закупівель, визначеним преамбулою та статтею 5 Закону України «Про публічні закупівлі».
Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.
До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10% пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.
З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що запровадження протилежного підходу щодо можливості неодноразового збільшення ціни товару на 10% при кожному внесенні змін до договору фактично означало б зміну змісту законодавчої норми, що є неприпустимим та порушує принцип правової визначеності.
Водночас, колегія суддів зазначає, що пунктом 3-7 розд. Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про публічні закупівлі" (які почали діяти з 10.09.2022 року) установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених цим Законом, визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 затверджено Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, які встановлюють порядок та умови здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.
Разом з тим, як вірно вказав суд першої інстанції редакція підп.2 п.19 Особливостей в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №1067 від 01.09.2025 (в якій визначено можливість 10% обмеження ціни пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку, що відбулося з дня укладення договору про закупівлю (у разі збільшення ціни за одиницю товару за цим підпунктом вперше) або з дня останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни (у разі збільшення ціни за одиницю товару за цим підпунктом вдруге і далі) та загальне обмеження збільшення ціни до 50% від первісної ціни договору) у даному спорі застосуванню не підлягає, оскільки договір та спірні додаткові угоди укладені до прийняття вказаної постанови, яка не має ретроспективної дії на правовідносини, які виникли до її прийняття.
Відповідно до підп.2 п.19 Особливостей (в редакції, чинній на момент укладання спірних додаткових угод) істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпункту 13 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.
Апеляційний суд зазначає, що зазначений пункт Особливостей лише деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого зазначеною нормою.
Водночас постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 не скасовує та не передбачає внесення будь-яких змін до Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема до норми п. 2 ч. 5 ст. 41 вказаного Закону. (Подібні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 19.03.2026 у справі № 922/2123/25, від 06.02.2025 у справі № 916/747/24, від 02.02.2026 у справі № 922/2121/25, від 18.06.2024 у справі № 922/2595/23, від 01.10.2024 у справі № 918/779/23 тощо).
На момент виникнення спірних правовідносин (укладення основного договору та додаткових угод до нього) норма п. 2 ч. 5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» була чинною та незмінною. Дія такої норми на час дії воєнного стану не скасовувалась та не призупинялась.
Разом з тим, апеляційний суд враховує, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (Схожа правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.10.2020 у справі №912/1580/18, від 02.12.2020 у справі №913/368/19, від 11.05.2023 у справі №910/17520/21, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24).
Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.
При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.
Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Законом України «Про публічні закупівлі» не передбачено форму, вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2025 у справі № 916/747/24).
При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24 вказала, що спеціальним законодавством у сфері публічних закупівель не визначено певний орган чи особу, яку законодавець наділив би повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку.
Під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації (наприклад, до цих суб`єктів можна віднести, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10.09.2014 № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; ТПП України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації, тощо), так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І Господарського процесуального кодексу України.
Таким чином, з-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку ст.86 Господарського процесуального кодексу України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точки зору саме факту коливання ціни на товар (позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.09.2023 у справі № 926/3244/22).
Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24.
Колегією суддів встановлено, що на підтвердження підвищення ціни електричної енергії та наявності коливання ціни такого товару на ринку, ТОВ «ЗЕ.ТЕК» вказувало на офіційне повідомлення із офіційного сайту АТ «Оператор ринку», однак така інформація щодо середньозважених цін на ринку «на добу наперед» має загальний інформаційно-статистичний характер та відображає лише окремі показники функціонування ринку за відповідні періоди. Водночас такі дані не дають можливості зіставити ціну електричної енергії на дату укладення договору від 29.12.2023 із ціною на момент внесення змін до нього.
Надані документи не відображають послідовної динаміки зміни вартості електричної енергії у спірний період, не містять відомостей про зростання ціни станом на дату укладення кожної з додаткових угод та не підтверджують зв`язку між наведеними ринковими показниками і необхідністю коригування істотних умов договору.
Крім того, зазначені відомості сформовані на підставі біржових індикаторів та загальної ринкової статистики, зокрема ринку «на добу наперед», тому не враховують особливостей конкретного договору постачання електричної енергії. За таких обставин вони не можуть вважатися належним і достатнім доказом правомірності підвищення ціни у спірних правовідносинах.
З огляду на вказане, обґрунтування підстав для укладення спірних додаткових угод не містять окремого документального підтвердження про зміну ціни (коливання ринку), обґрунтування, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, причин, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним, обґрунтування, що підвищення ціни було непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції), а також доказів того, що таке коливання відбулося саме в період укладання договору і на момент підписання спірних додаткових угод.
З огляду на вищевикладене, оскільки оспорювані додаткові угоди № 1 від 02.07.2024, №2 від 06.08.2024 укладені з порушенням положень п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», останні підлягають визнанню недійсними, адже таке їх укладення призвело до перевищення допустимої межі збільшення ціни за одиницю товару (10%), що визначена Законом.
Щодо позовної вимоги про стягнення з ТОВ "ЗЕ.ТЕК" коштів у сумі 61 786,89 грн, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з п.1 ч.3 ст.1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Враховуючи, що оспорювані додаткові угоди є недійсними та не породжують правових наслідків, правовідносини між споживачем та постачальником щодо ціни електричної енергії, поставленої за договором, мали регулюватись його умовами. Відтак, встановивши, що внаслідок виконання споживачем своїх зобов`язань фінансового характеру за оспорюваними угодами постачальником було отримано грошові кошти на загальну суму 61 786,89 грн, які є такими, що були безпідставно одержані ТОВ "ЗЕ.ТЕК" (401 802,54 грн -340 015,65 грн = 61786,89 грн (переплата)) і підстава їх набуття відпала, останній зобов`язаний їх повернути, що відповідає приписам ст.ст. 216, 1212 Цивільного кодексу України.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову щодо стягнення грошових коштів на користь Гайсинської міської ради в дохід місцевого бюджету.
Щодо доводів апелянта про безпідставне повернення зустрічної позовної заяви, апеляційний суд вказує, що оцінка даним обставинам уже надавалась судом апеляційної інстанції, зокрема згідно постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2026 ухвала Господарського суду Рівненської області від 05.02.2026 у справі №918/23/26 про повернення заявнику зустрічної позовної заяви була залишена без змін.
Згідно з ч.3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.
За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У силу приписів ч. 1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування ухваленого у справі рішення, а наведені в них доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення рішення Господарського суду Рівненської області від 14.04.2026 без змін, з огляду на що апеляційна скарга ТОВ "ЗЕ.ТЕК" задоволенню не підлягає.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема судів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд зазначає, що надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і в процесуальному сенсах, а інші доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.
Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно з ст.129 Господарського процесуального кодексу України.
Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що під час постановлення ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.05.2026 про залишення апеляційної скарги ТОВ «ЗЕ.ТЕК» без руху, апеляційним судом помилково розраховано меншу суму судового збору у розмірі 10 649,60 грн, замість правильної 11980,80 грн (((3328 грн *3) *150%)) * 0,8).
Таким чином, апелянту необхідно доплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1331,20 грн. (11 980,80 грн - 10 649,60 грн).
Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕ.ТЕК" на рішення Господарського суду Рівненської області від 14.04.2026 у справі № 918/23/26 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Рівненської області від 14.04.2026 у справі №918/23/26 залишити без змін.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕ.ТЕК" (33023, Рівненська обл., Рівненський р-н, м. Рівне, вул. Грушевського академіка, буд. 77, офіс 304, код ЄДРПОУ 44317705) в дохід Державного бюджету 1331,20 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
3. Господарському суду Рівненської області видати судовий наказ.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена "13" липня 2026 р.

Головуючий суддя Хабарова М.В. 

Суддя   Гудак А.В. 

Суддя   Мамченко Ю.А.