Справа № 692/617/26
Провадження № 2/692/606/26
06.07.26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року Драбівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді – Чепурного О.П., при секретарі – Бубир В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Драбів цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 23.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит №71117188. За умовами договору встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 5000,00 грн. строком на 30 днів ( з 23.09.2025 по 22.10.2025 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.5 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 750,00 грн.). У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується пеня в розмірі 4,00 % за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 33005, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу). Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №71117188 від 23.09.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи. 11.10.2025 року між позикодавцем та позичальником ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №15958391 до договору позики №71117188 від 23.09.2025 за умовами якої сторони домовились предметом якої є пролонгація строку кредитування на 19 днів (в результаті чого строк кредитування складає – 49 днів тобто до 10.11.2025 року) та змінено денну процентну ставку (фіксовану) з 1 % на 1 %.
В подальшому кредитодавцем відступлено право вимоги за кредитними договорами, а саме 25.02.2026 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» укладено договір факторингу №25/02/26, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №71117188 від 23.09.2025 року, що підтверджується реєстром прав вимоги від 25.02.2026 року. 
В зв`язку з тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання, у нього виникла заборгованість за кредитним договором №71117188 від 23.09.2025 року, яка складає 16975,00 грн., зокрема:
-5000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу;
-1225,00 грн. – сума заборгованості за процентами;
-750,00 грн. – сума заборгованості за комісією;
-10000,00 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою;
-0 грн. – сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.
Окрім того, позивач просить стягнути витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. та судовий збір.
Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 29.04.2026 року.
Ухвалою суду відповідачці був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направив. 
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу.
23.09.2025 року ОСОБА_1 заповнив заявку-опитувальник клієнта на отримання фінансового кредиту та підписав інформаційне повідомлення, згідно якого підтвердив свою згоду на передачу інформації про укладення між ним та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договору про споживчий кредит.
23.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії (з комісією за надання кредиту) №71117188. За умовами договору кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Відповідно до п.2.2.договору передбачені параметри та умови кредиту: сума кредиту 5000,00 грн., строк кредитування/строк договору 30 днів; процентна ставка/день 0,500% (фіксована), комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 750,00 грн.). Згідно п.2.2.4. дата надання кредиту: 23.09.2025; дата повернення 22.10.2025; денна процентна ставка/день - 1,000%; проценти за понадстрокове користування кредитом – 4,00%, пеня – 4,00%, загальні витрати за кредитом 1500,00 грн.
Згідно п. 5.5. договір укладається сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням ІКС, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у сторін договору виникають цивільні права та обов`язки.
11.10.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №15958391 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71117188 від 23.09.2025 року. Відповідно до умов якого, сторони домовились продовжити строк кредитування на 19 днів та викласти п.п. 2.2.2. п. 2.2. договору в новій редакції: «2.2.2. Строк кредитування/Строк Договору 49 днів». На період продовження строку користування кредитом (пролонгації) до дати повернення кредиту, що визначена п.п. 2.1. п. 2 Додаткової угоди, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за ставкою 1,00%. У зв`язку з цим викласти п.п. 2.2.3. п. 2.2. Договору в наступній редакції: «2.2.3. Процентна ставка /день 1,00% (фіксована)».
Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що клієнт ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» при укладанні договору №71117188, одноразовий ідентифікатор: 33005, 23.09.2025 00:20:52, вказано електронну пошту, на яку було відправлено ідентифікатор та договору №15958391 одноразовий ідентифікатор: 26752, 11.10.2025 14:13:41, вказано електронну пошту, на яку було відправлено ідентифікатор
Перерахування коштів відповідачу за кредитним договором підтверджується копією платіжної інструкції cf981c6e-4f9d-437c-b5b9-861671faad47, в якій зазначено, що відправник ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахував отримувачу: ПІБ ОСОБА_2 , платіжний інструмент НОМЕР_1 (MASTERCARD), сума 5000,00 грн. 23.09.2025 року та довідкою №КД-000045397 від 05.03.2026 р., якою ТОВ «Европейська платіжна система» підтверджено прийняття до виконання платіжної інструкції наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції - ТОВ 1 "БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (код за ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №ПВ30-09-20 /1. від 30.09.2020 року, укладеного між установою та ТОВ 1 "БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та вказано інформацію про платіж: дата 23.09.2025 року; номер платежу cf981c6e-4f9d-437c-b5b9-861671faad47; сума 5000.00 грн.; отримувач ОСОБА_3 , ЕПЗ номер НОМЕР_1 .
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, у постанові від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, якщо договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами то підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. У такий спосіб сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
В розділі 12 «юридичні адреси та реквізити сторін» кредитного договору зазначені дані позичальника, його ПІБ, дата народження, відомості РНОКПП, паспортні дані, адреса проживання, контактна інформація, номер електронного платіжного засобу та містяться дані про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором 33005.
Суд вважає, що з урахуванням того факту, що відповідачем не заперечуються обставини викладені у позовній заяві, не заперечується підписання кредитного договору, наявності інформації в договорі про підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, суд вважає, доведеним факт, що саме відповідачка підписала кредитний договір та отримала кредитні кошти за ним та зобов`язана його повернути. 
Щодо переходу права вимоги за кредитними договорами до позивача, суд зазначає наступне.
25.02.2026 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» було укладено договір факторингу №25/02/26, відповідно до якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за відповідний реєстр за плату, у передбачений договором спосіб. До договору факторингу додано копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 25.02.2026 та реєстр прав вимог №1. Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 25 лютого 2026 року, під №1670 вказаний ПІБ боржника ОСОБА_1 , договір №71117188, дата договору 23.09.2025, сума заборгованості разом 16975,00 грн.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Таким чином, перехід права вимоги до позивача за кредитним договором укладеними між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 підтверджується доданими до позову договором факторингу та реєстром боржників.
Відповідно до розрахунку суми заборгованості за договором позики №71117188 від 23.09.2025 за період з 24.02.2026 по 26.03.2026 року в ОСОБА_1 утворилась заборгованість в розмірі 16975,00 грн., зокрема:
-5000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу;
-1225,00 грн. – сума заборгованості за процентами;
-750,00 грн. – сума заборгованості за комісією
-10000,00 грн. – сума заборгованості за пенею/неустойкою.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка кошти за договором позики отримала, проте свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим з нього на користь позивача належить стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, суд зазначає, що згідно умов кредитного договору кредит надано строком на 30 днів, який було продовжено на 19 днів до 10.11.2025.
Аналіз, наданого позивачем розрахунку за кредитним договором №71117188 від 23.09.2025, свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася в межах строку дії договору та у визначеному сторонами розмірі відсоткової ставки. А тому суд вважає, що наданий позивачем розрахунок щодо заборгованості за тілом кредиту і відсотках по вказаному договору, таким, що відповідає умовам договору.
Щодо стягнення комісії за надання кредиту суд зазначає таке.
П.2.2.4. кредитного договору передбачена комісія, пов`язана з наданням кредиту – 15,00 % від суми наданого кредиту та дорівнює 750 грн.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, враховуючи, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту та те, що в кредитному договорі сторонами передбачено та узгоджено умови щодо комісії за надання кредиту, суд вважає, що дана позовна вимога підлягає до задоволення.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за пенею, суд зазначає, що відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином заборгованість за пенею в розмірі 10000,00 грн. стягненню не підлягає.
Окрім того, представник позивача просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.
Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. 
На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу його представник надав суду копію договору про надання правничої допомоги №25-08/25/ФЦ від 25.08.2025 року з адвокатом Ткаченко Ю.О., витяг з акту №9ФП приймання – передачі справ на надання правничої допомоги від 02.03.2026 та платіжну інструкцію №579946018.1 від 25.03.2026.
Відповідно до ч.4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) у п.39-44, 47 суд зазначив, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи; із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства; відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення; зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів; при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України); тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони; принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Крім того, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат понесену позивачем на професійну правничу допомогу, суд враховує постанову Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24), в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу за відсутності заперечень з боку відповідача підлягає стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України) У відповідності з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір потрібно сягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено на 41,09 %, відповідно загальні судові витрати складають (2662,4 грн.+4500 грн.)/100Х41,08% = 2942,31 грн. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 549, 550, 551, 624, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 259, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за кредитним договором №71117188 від 23.09.2025 року в розмірі 6975 гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судові витрати у сумі 2942 гривні 31 копійку. 
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення через суд апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий