П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/27478/24	
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.
Дата і місце ухвалення: 26 лютого 2026 року, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Тарновецького І.І.,
суддів: Бойка А.В.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2026 року у справі №420/27478/24 за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просило:
- стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму податкового боргу: по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченому фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 100 321,88 грн на бюджетний рахунок UA438999980314090512000015656, банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ 37607526, отримувач коштів – ГУК в Од. обл./Нерубайська сільська ТГ/18010300; по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченому фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у розмірі 843,75 грн на бюджетний рахунок UA488999980314080617000015600, банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ 37607526, отримувач коштів – ГУК в Од. обл./Таїровська селищна ТГ/18010300; по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченому фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, у розмірі 1 221,80 грн на бюджетний рахунок UA278999980314060617000015620, банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ 37607526, отримувач коштів – ГУК в Од. обл./Яськівська ТГ/18010200.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2026 року у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС в Одеській області відмовлено. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недотримання контролюючим органом вимог Податкового кодексу України щодо порядку вручення податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги. 
Вказує, що зазначені документи були направлені відповідачу за податковою адресою, яка містилася у Державному реєстрі фізичних осіб – платників податків, а контролюючий орган не наділений повноваженнями самостійно змінювати відомості цього Реєстру або отримувати інформацію про місце проживання платника податків з інших джерел. 
Посилаючись на положення статей 45, 63, 70 Податкового кодексу України та Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб – платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 вересня 2017 року №822, апелянт вважає, що саме на платника податків покладено обов`язок повідомляти контролюючий орган про зміну персональних даних, а тому ризик настання негативних наслідків невиконання такого обов`язку має нести відповідач. 
Крім того, апелянт зазначає, що відповідачем податкові повідомлення-рішення та податкова вимога не оскаржувалися, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 
Справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області. 
За даними довідки-розрахунку заборгованості до бюджету, розрахунку податкового боргу та інтегрованих карток платника, станом на день звернення до суду за відповідачем обліковувався податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у загальному розмірі 102 238,43 грн. 
Зазначений податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями форми «Ф», а саме: №0141778-2403-1551 від 24.06.2022 на суму 48 154,54 грн, №0923689-2407-1551 від 05.04.2023 на суму 52 167,34 грн, №0109276-2403-1551 від 24.06.2022 на суму 405,00 грн, №0923274-2407-1551 від 05.04.2023 на суму 438,75 грн, №0101825-2403-1551 від 24.06.2022 на суму 447,80 грн та №0892708-2407-1551 від 05.04.2023 на суму 774,00 грн. 
У зв`язку з несплатою визначених грошових зобов`язань контролюючим органом відповідно до статті 59 Податкового кодексу України сформовано податкову вимогу форми «Ф» №0015071-1307-1532 від 24 травня 2023 року. 
Оскільки вжиті контролюючим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу, Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до суду з цим адміністративним позовом про його стягнення. 
Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив із того, що податкові повідомлення-рішення, на підставі яких позивачем визначено відповідачу грошові зобов`язання, а також податкова вимога були направлені не за податковою адресою відповідача та повернуті контролюючому органу без вручення адресату. 
За висновком суду першої інстанції, за відсутності належних доказів вручення відповідачу зазначених податкових повідомлень-рішень визначені ними грошові зобов`язання не набули статусу узгоджених, у зв`язку з чим у контролюючого органу були відсутні правові підстави для направлення податкової вимоги та звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються положеннями Податкового кодексу України.
Згідно з пунктом 45.1 статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою платника податків - фізичної особи є місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Пунктом 70.7 статті 70 Податкового кодексу України передбачено обов`язок фізичної особи повідомляти контролюючий орган про зміну відомостей, що вносяться до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.
За змістом пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими платнику податків, якщо вони надіслані за його податковою адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручені особисто.
Відповідно до пункту 42.5 статті 42 Податкового кодексу України у разі якщо оператор поштового зв`язку не може вручити платнику податків документ з причин, визначених цією нормою, такий документ вважається врученим у день, зазначений у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Отже, необхідною умовою застосування правових наслідків, визначених пунктом 42.5 статті 42 Податкового кодексу України, є підтвердження того, що податкове повідомлення-рішення або інший документ був направлений саме за податковою адресою платника податків.
Як встановлено судом першої інстанції, під час розгляду справи було витребувано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.
З отриманої відповіді адресно-довідкового органу вбачається, що місцем реєстрації відповідача є: АДРЕСА_1 .
Крім того, у поданому до суду відзиві відповідач також зазначила саме цю адресу як адресу свого місця проживання.
Водночас матеріали справи свідчать, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога були направлені позивачем за адресою: АДРЕСА_2 , а поштові відправлення були повернуті оператором поштового зв`язку з відміткою «неправильно зазначена (відсутня) адреса».
За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність належного вручення відповідачу податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.
В апеляційній скарзі Головне управління ДПС в Одеській області посилається на те, що зазначені документи були направлені за податковою адресою відповідача.
На підтвердження цих доводів позивачем під час апеляційного перегляду справи подано витяг з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за формою № 5ДР та інформацію Управління податкових сервісів ГУ ДПС в Одеській області, відповідно до яких до 13 травня 2024 року у Реєстрі містилися відомості про адресу відповідача: АДРЕСА_2 .
Оцінюючи зазначені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів зазначає, що сам по собі факт наявності відповідних відомостей у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків не є достатнім для висновку про належне направлення податкових повідомлень-рішень саме за податковою адресою платника.
Так, позивачем не надано доказів, які підтверджують підстави внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків відомостей саме про адресу: АДРЕСА_2 , зокрема заяви, поданої відповідачем при державній реєстрації фізичної особи-підприємця, заяви про внесення змін до облікових даних чи інших документів, на підставі яких контролюючим органом було визначено податкову адресу відповідача.
Натомість у матеріалах справи наявні офіційна інформація адресно-довідкового органу щодо місця реєстрації відповідача, а також відзив відповідача, в якому остання зазначила іншу адресу свого місця проживання.
Таким чином, подані позивачем під час апеляційного перегляду документи не усувають наявних у справі суперечностей щодо податкової адреси відповідача та не підтверджують належними і достатніми доказами, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога були направлені відповідно до вимог статті 42 Податкового кодексу України.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доведення правомірності прийнятого ним рішення.
Оскільки позивач не надав належних та достатніх доказів, які б підтверджували визначення податкової адреси відповідача саме як: АДРЕСА_2 , а також правомірність направлення спірних податкових повідомлень-рішень і податкової вимоги за цією адресою, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, не свідчать про неправильне встановлення ним фактичних обставин справи чи неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а тому не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до статей 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної інстанції встановить, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення Одеського окружного адміністративного суду є законним та обґрунтованим, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування чи зміни не встановлено.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий: І.І. Тарновецький

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук