ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року
справа №380/6010/26
провадження № П/380/6069/26

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д.. розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головного управління ДПС у Львівській області та ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в
ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ЄДРПОУ: 13814885), в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоди служби в Збройних Силах України з 14.04.2022 по 02.06.2022; з 08.06.2022 по 21.06.2022; з 27.06.2022 по 03.01.2023; з 10.01.2023 по 26.01.2023; з 09.02.2023 по 20.12.2023; з 09.01.2024 по 12.04.2024; з 06.08.2024 по 09.08.2024; з 14.09.2024 по 09.10.2024; з 29.10.2024 по 05.11.2024; з 25.11.2024 по 23.12.2024 із застосуванням кратності з розрахунку один місяць служби за три місяці служби; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди служби в Збройних Силах України з 14.04.2022 по 02.06.2022; з 08.06.2022 по 21.06.2022; з 27.06.2022 по 03.01.2023; з 10.01.2023 по 26.01.2023; з 09.02.2023 по 20.12.2023; з 09.01.2024 по 12.04.2024; з 06.08.2024 по 09.08.2024; з 14.09.2024 по 09.10.2024; з 29.10.2024 по 05.11.2024; з 25.11.2024 по 23.12.2024 із застосуванням кратності з розрахунку один місяць служби за три місяці служби;
стягнути з відповідача на користь позивача 42 240,00 грн. (сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, безпідставно сплачених за договором про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) № 02513109100065 від 25.02.2025.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зазначає, що під час обчислення вислуги років для призначення пенсії відповідачем було зараховано періоди проходження ним військової служби та участі у бойових діях в одинарному розмірі. У зв`язку з недостатністю наявного страхового стажу для призначення пенсії за вислугу років позивачем було укладено договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування від 25.02.2025 №02513109100065. Позивач вважає, що відповідач протиправно не зарахував до його страхового стажу періоди служби в Збройних Силах України з 14.04.2022 по 02.06.2022; з 08.06.2022 по 21.06.2022; з 27.06.2022 по 03.01.2023; з 10.01.2023 по 26.01.2023; з 09.02.2023 по 20.12.2023; з 09.01.2024 по 12.04.2024; з 06.08.2024 по 09.08.2024; з 14.09.2024 по 09.10.2024; з 29.10.2024 по 05.11.2024; з 25.11.2024 по 23.12.2024 із застосуванням кратності з розрахунку один місяць служби за три місяці служби, внаслідок чого останній був змушений укласти договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування для набуття достатнього страхового стажу для призначення пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ. За таких умов позивач вважає, що вказані періоди підлягають зарахуванню до його страхового стажу у пільговому порядку з розрахунку один місяць за три, а сплачені ним грошові кошти за договором про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування підлягають поверненню. Для відновлення свого порушеного права звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою від 06.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.
Відповідач 27.05.2026 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що формування грошового забезпечення, з якого проводиться призначення (перерахунок) пенсій військовослужбовцям силових відомств, не належить до компетенції Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як територіальний орган Пенсійного фонду України, здійснює перерахунок та виплату пенсій призначених відповідно до Закону №2262 виключно на підставі документів, що надані уповноваженими структурними підрозділами, де особа проходила службу, та не наділений повноваженнями щодо визначення складових грошового забезпечення, розрахунку вислуги років. До функцій Головного управління належать виключно питання призначення (перерахунку) і виплати пенсій. Розмір та види складових грошового забезпечення визначається уповноваженим органом. Отже, позивачу необхідно звернутись до уповноваженого органу (структурного підрозділу), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій за останнім місцем служби, який в подальшому підготує документи для призначення пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ та надішле їх до відповідного управління Пенсійного фонду, яке уповноважене призначати пенсію.
Разом з відзивом відповідач подав клопотання про залучення третіх осіб – Головного управління ДПС у Львівській області та ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою від 08.06.2026 клопотання відповідача задоволено та залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35; ЄДРПОУ: 43968090) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ). Запропоновано третім особам подати письмові пояснення на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Третя особа – Головне управління ДПС у Львівській області 24.06.2026 подала до суду письмові пояснення щодо позову, у яких зазначила, що нормою ст. 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено добровільну сплату єдиного внеску. Участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (крім загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності) громадян України, які працюють у розташованих за межами України підприємствах, установах, організаціях (у тому числі міжнародних), може здійснюватися відповідно до договорів про добровільну участь, укладених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з такими підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними). Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не передбачено визнання договору про добровільну участь укладеним внаслідок помилки та відповідно повернення єдиного соціального внеску з цих підстав.
Третя особа – ІНФОРМАЦІЯ_2 26.06.2026 подала до суду письмові пояснення, у яких зазначила, що 12.08.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслано до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подання та документи для призначення пенсії за вислугу років. Станом на 23.12.2024 календарна вислуга років для призначення пенсії складає 14 років 00 місяців 03 дні. Страховий стаж станом на 23.12.2024 для визначення розміру пенсії складає 25 років 11 місяців 29 днів. В матеріалах особово-пенсійної справи наявна копія довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 23.12.2024 № 920 виданої командиром військової частини НОМЕР_3 , копія якої долучена до позовної заяви.
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Позивач, ОСОБА_1 , проходив військову службу у Збройних Силах України. 
Згідно із довідкою військової частини НОМЕР_3 від 23.12.2024 №920 позивач в період з 14.04.2022 по 02.06.2022, з 08.06.2022 по 21.06.2022, з 27.06.2022 по 03.01.2023 , з 10.01.2023 по 26.01.2023, з 09.02.2023 по 20,12,2023, з 09.01.2024 по 12.04.2024, з 06.08.2024 по 09.08.2024, з 14.09.2024 по 09.10.2024, з 29.10.2024 по 05.11.2024, з 25.11.2024 по 23.12.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 23.12.2024 №363 капітана ОСОБА_1 , начальника групи планування штабу військової частини НОМЕР_3 , звільненого наказом Начальника регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 20 грудня 2024 року №278 з військової служби у запас відповідно до пункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через сімейні обставини або з інших поважних причин: якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану) з 23 грудня 2024 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
25.02.2025 між позивачем та Головним управлінням ДПС у Львівській області будо укладено Договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) №02513109100065, за яким позивач зобов`язувався сплатити одноразово єдиний внесок у сумі не менше мінімального розміру страхового внеску за кожен місяць, що визначається як добуток мінімального розміру заробітної плати та розмір внеску на дату укладення цього Договору, помножений на коефіцієнт 2, але не більше суми єдиного внеску, обчисленого з огляду на максимальну величину бази нарахування єдиного внеску, встановлену на дату укладення цього Договору. За пунктом 2 розділу ІІІ вказаного Договору, позивач сплачує єдиний внесок за період з січня по грудень 2012 року в сумі 3520 грн та на загальну суму 42 240,00 грн.
Позивачем було сплачено суму єдиного внеску в сумі 42 240,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 25.02.2025 №0.0.4215113364.1.
02.08.2025 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
ІНФОРМАЦІЯ_2 було сформовано подання від 11.08.2025 про призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яке було направлене на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. До подання були долучені: заява про призначення пенсії, розрахунок загального страхового стажу (в календарному обчисленні) на пенсію за вислугу років №10464, накази про звільнення з військової служби та про виключення зі списків особового складу частини, грошовий атестат від 26.03.2025 №173, довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 26.03.2025 №211 та №212, розрахунок страхового стажу за формою ОК-5.
Відповідно до подання календарна вислуга років на дату виключення зі списків військової частини 23 грудня 2024 року становить 14 років 00 місяців 03 дні. Відповідно до розрахунку страхового стажу на пенсію за вислугу років №10464, до стажу позивача враховано календарну вислугу років у розмірі 14 років 00 місяців 03 дні та стаж роботи у розмірі 11 років 11 місяців 26 днів. Загальний трудовий стаж становить 25 років 11 місяців 29 днів. Трудовий стаж враховано в одинарному розмірі.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на підставі отриманого подання було призначено ОСОБА_1 з 24.12.2024 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 50% відповідних сум грошового забезпечення.
Вважаючи, що відповідач протиправно не зарахував до його страхового стажу періоди служби в Збройних Силах України з 14.04.2022 по 02.06.2022; з 08.06.2022 по 21.06.2022; з 27.06.2022 по 03.01.2023; з 10.01.2023 по 26.01.2023; з 09.02.2023 по 20.12.2023; з 09.01.2024 по 12.04.2024; з 06.08.2024 по 09.08.2024; з 14.09.2024 по 09.10.2024; з 29.10.2024 по 05.11.2024; з 25.11.2024 по 23.12.2024 із застосуванням кратності з розрахунку один місяць служби за три місяці служби та що внаслідок цього він протиправно зобов`язаний був укласти договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано такі обставини справи та норми чинного законодавства.
Згідно з статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у даній справі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Статтею 1 Закону № 2262-XII встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Відповідно до частини першої статті 1-1 Закону №2262-ХІІ, законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Згідно з пунктом «а» статті 1-2 Закону №2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу.
Стаття 2 Закону №2262-XII визначає, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Відповідно до статті 7 Закону №2262-ХІІ, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.
Згідно із пунктом «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається, зокрема, особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Пунктом «а» частини першої статті 17 Закону №2262-XII передбачено, що особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховується, зокрема, військова служба.
Згідно з частиною 4 статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 17.07.1992 №393 затвердив Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі – Порядок №393).
Пунктом 1 Порядку №393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах “б”-“д”, “ж” і “з” статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховується, зокрема, військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.
Підпунктом 1 пункту 3 Порядку №393 (з врахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2025 у справі №640/13694/22) передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, зокрема, один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану.
Отже, чинним законодавством передбачено зарахування часу проходження військової служби та участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України для призначення пенсії за вислугу років у пільговому обчисленні: один місяць за три.
Разом з цим, суд зазначає, що наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530 було затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі – Положення №530), яким, зокрема, визначається порядок обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби, відповідно до статті 17-1 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі - Закон) та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей” (зі змінами).
Підпунктом 1 пункту 2.1 розділу ІІ Положення №530 передбачено, що особам, звільненим з військової служби, які мають право на пенсію відповідно до Закону, до вислуги років для призначення пенсії зараховується, зокрема, військова служба.
Пунктом 2.3 розділу ІІ Положення №530 передбачено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу), зокрема, участь у бойових діях у воєнний час – один місяць служби за три місяці.
Пунктом 2.11 розділу ІІ Положення №530 передбачено, що до загального страхового стажу для призначення пенсій за вислугу років з урахуванням страхового стажу включаються в календарному обчисленні періоди, указані в статтях 56 - 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та статті 24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Пунктом 2.14 розділу ІІ Положення №530 передбачено, що якщо військовослужбовець, який підлягає звільненню з військової служби, має право на пенсію, що призначається відповідно до підпункту “б” частини першої статті 12 Закону, то в розрахунку загального страхового стажу (в календарному обчисленні) на пенсію за вислугу років (додаток 4) зазначаються всі календарні періоди військової служби та окремо календарні періоди роботи як працівника, а також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. Обчислення вислуги років у разі кількох періодів служби (страхового стажу) здійснюється з урахуванням того, що рік складається з 12 місяців, а місяць у середньому - з 30 днів.
Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач зазначає, що має право на зарахування до страхового стажу періодів служби в Збройних Силах України з 14.04.2022 по 02.06.2022; з 08.06.2022 по 21.06.2022; з 27.06.2022 по 03.01.2023; з 10.01.2023 по 26.01.2023; з 09.02.2023 по 20.12.2023; з 09.01.2024 по 12.04.2024; з 06.08.2024 по 09.08.2024; з 14.09.2024 по 09.10.2024; з 29.10.2024 по 05.11.2024; з 25.11.2024 по 23.12.2024 із застосуванням кратності з розрахунку один місяць служби за три місяці служби. Проте, із системного тлумачення норм Порядку №393 та Положення №530 судом встановлено, що вказаними нормативними актами передбачено зарахування в такому обчисленні саме вислуги років для призначення пенсії, а не страхового стажу, як просить позивач. У свою чергу, як встановлено самим Положенням №530, для обчислення страхового стажу у випадку призначення пенсії з його врахуванням мають застосовуватися релевантні норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі також - Закон №1058-IV).
Так, частиною першою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з частиною 3 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Абзац третій частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV встановлює, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, після 1 січня 2004 року застосовується виключно для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
З огляду на зазначене, за своєю правовою природою страховий стаж є елементом солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, має самостійне та вичерпне нормативне визначення і підлягає обчисленню виключно за правилами, прямо встановленими цим Законом, що виключає при його обрахунку можливість застосування непередбачених Законом № 1058-IV механізмів.
Таким чином, із системного аналізу змісту норм Порядку №393 та Положення №530 вбачається, що останні безпосередньо пов`язують пільгове обчислення строку служби з призначенням пенсій за вислугу років, тобто зі спеціальним видом пенсійного забезпечення, та не стосуються порядку обрахунку страхового стажу у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Суд також зазначає, що вислуга років і страховий стаж є різними за правовою природою категоріями. Вислуга років застосовується у межах спеціального пенсійного законодавства та відображає тривалість проходження служби незалежно від факту та розміру сплати страхових внесків, тоді як страховий стаж є елементом солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та обчислюється виключно за правилами, прямо визначеними Законом №1058-IV.
Перенесення правил обчислення вислуги років на правила обчислення страхового стажу означало б змішування різних правових режимів та фактичну зміну законодавчо визначеного порядку формування страхового стажу. Поширення механізму кратного обчислення, встановленого для спеціального виду пенсійного забезпечення, на правовідносини щодо призначення дострокових пенсій за Законом №1058-IV призвело б до застосування норм, які регулюють інший вид пенсійних правовідносин, поза межами їх законодавчого призначення.
Суд також зауважує, що пункт 2.3 Положення № 530 прямо встановлює застосування пільгового порядку обчислення вислуги років для відповідних пенсій, проте «крім пенсій, що призначаються з урахуванням страхового стажу». При цьому, як вже встановлено судом, позивачеві з 24.12.2024 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає призначення пенсії за вислугу років саме з урахуванням страхового стажу особи. Тобто в даному випадку наявні обставини, за яких позивачеві було призначено пенсію, унеможливлюють зарахування йому періодів служби в Збройних Силах України з 14.04.2022 по 02.06.2022; з 08.06.2022 по 21.06.2022; з 27.06.2022 по 03.01.2023; з 10.01.2023 по 26.01.2023; з 09.02.2023 по 20.12.2023; з 09.01.2024 по 12.04.2024; з 06.08.2024 по 09.08.2024; з 14.09.2024 по 09.10.2024; з 29.10.2024 по 05.11.2024; з 25.11.2024 по 23.12.2024 із застосуванням кратності з розрахунку один місяць служби за три місяці служби з огляду на те, що пенсія останньому призначена саме з урахуванням страхового стажу.
Окрім цього, суд наголошує, що відповідно до абзацу 8 пункту 1.1 Положення № 530 організація роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, які проходили службу і звільнилися з інших військових формувань та правоохоронних органів, і членів їх сімей здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, нормативно-правових актів, які регулюють діяльність цих формувань та органів.
Згідно з пунктом 2.9 Положення № 530 обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється за послужним списком та іншими документами з особової справи військовослужбовця.
Пунктом 2.10 Положення № 530 передбачено, що перед представленням військовослужбовців до звільнення з військової служби управління (відділ) персоналу уточнює дані про проходження ними служби, а в необхідних випадках і дані про навчання в цивільних вищих (або колишніх середніх) навчальних закладах до прийняття (призову) на військову службу, підтверджує в послужних списках з їх особових справ періоди служби та іншої діяльності, що підлягає зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні, і окремо - на умовах, передбачених пунктом 2.2 цього розділу, або на пільгових умовах, після чого разом з відповідними підрозділами персоналу.
Щодо військовослужбовців, пенсія яким призначається з урахуванням страхового стажу, управління (відділ) персоналу поряд з військовою службою уточнює і підтверджує також загальний страховий стаж (включаючи час навчання).
Відповідно до пункту 2.12 Положення № 530 обчислення вислуги років чи загального страхового стажу для призначення пенсій здійснюється:
Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України за поданням відповідних підрозділів персоналу - особам офіцерського складу, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу в апаратах Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, у Генеральному штабі Збройних Сил України та військових частинах, військових навчальних закладах, установах і організаціях, органах військового управління, які їм безпосередньо підпорядковані, у командуваннях видів Збройних Сил України;
фінансово-економічними управліннями командувань видів Збройних Сил України за поданням відповідних підрозділів персоналу - особам офіцерського складу, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу управлінь (відділів) оперативних (повітряних) командувань, з`єднань і військових частин, що належать до їх складу, а також офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу військових частин, підпорядкованих Міністерству оборони України, що займають посади, призначення на які здійснюються наказами командувачів військ оперативних командувань, командирів повітряних командувань (по особовому складу), їм відповідних і нижче;
фінансово-економічним управлінням військової частини НОМЕР_5 разом з кадровим органом цієї військової частини - особам офіцерського складу, військовослужбовцям рядового складу, сержантського та старшинського складу, які прийняті на військову службу за контрактом до цієї військової частини та до підпорядкованих їй військових частин.
Згідно з пунктом 2.15 Положення № 530 попередній розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію складається відповідним управлінням (відділом) персоналу та передається разом з особовою справою до фінансового органу (пункт 2.12 цього розділу), який складає основний розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію і повертає його в управління (відділ) персоналу для долучення до особової справи військовослужбовця.
Вислуга років розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення військовослужбовця. Розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію не складається для військовослужбовців, щодо яких на дату запланованого звільнення не дотримуються умови призначення пенсії, зазначені у статті 12 Закону.
Після звільнення військовослужбовця з військової служби зазначений примірник особової справи разом з основним розрахунком вислуги років надсилається в обласний ТЦКСП за обраним військовослужбовцем місцем проживання, а попередній розрахунок залишається у справах фінансового органу та зберігається протягом трьох років.
Відповідно до пункту 2.18 Положення № 530 обласний ТЦКСП при призначенні пенсій перевіряє розрахунки вислуги років і додатково включає період неврахованої служби військовослужбовців з дня складення розрахунку вислуги років по день звільнення з військової служби. При цьому невраховані періоди служби, передбаченої підпунктами 2 і 3 пункту 2.3 цього розділу, зараховуються до вислуги років на відповідних пільгових умовах. Підставою для зарахування цих періодів є підтвердження управління (відділу) персоналу або військової частини про те, що військовослужбовець у відповідний період мав право на таку пільгу, а для зарахування служби у високогірних місцевостях України - витяг з наказу командира військової частини.
Пунктом 2.19 Положення № 530 передбачено, що вислуга років на пенсію, обчислена органами, зазначеними в пункті 2.12 цього розділу, доводиться під підпис військовослужбовцю, який представляється до звільнення з військової служби, на звороті відповідного розрахунку. Заперечення військовослужбовця щодо складеного розрахунку повинні бути розглянуті до його звільнення з військової служби.
Спірні питання щодо зарахування до вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби в календарному обчисленні або на пільгових умовах за поданнями начальників відповідних управлінь персоналу вирішує комісія Міністерства оборони України в складі, що затверджується наказом Міністерства оборони України. На розгляд комісії виносяться тільки ті спірні питання, які не можуть бути вирішені на місці підрозділами персоналу та фінансовими органами, зазначеними в пункті 2.12 цього розділу.
Для винесення питання на розгляд комісії управління (відділ) персоналу з`ясовує всі обставини, пов`язані зі спірними періодами служби, подає всі документи разом з особовою справою військовослужбовця і своїми висновками до управління персоналу вищого рівня (за підпорядкованістю), яке після ретельного вивчення цього питання направляє документи на розгляд зазначеної комісії.
Згідно з пунктом 2.20 Положення № 530 обчислена в установленому порядку вислуга років (календарна та окремо на пільгових умовах) зазначається в наказах про звільнення військовослужбовців з військової служби і є підставою для призначення їм пенсії за вислугу років. Щодо військовослужбовців, пенсія яким призначається з урахуванням загального страхового стажу, то в наказах про їх звільнення зазначаються загальний страховий стаж і окремо вислуга років на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ у календарному обчисленні.
Відповідно до пункту 2.21 Положення № 530 при виявленні помилок в обчисленні вислуги років на пенсію, що пов`язані з правом на пенсію за вислугу років, або факту зарахування до вислуги років періоду служби, не підтвердженого документами, що викликало необґрунтоване завищення вислуги років, обласні ТЦКСП повідомляють відповідний орган Пенсійного фонду України, який виплачує пенсію, про наявність підстав для припинення виплати призначеної пенсії, а за наявності права на подальше одержання пенсії - перераховують вислугу років, про що повідомляють орган Пенсійного фонду України для здійснення перерахунку пенсії з одночасним порушенням перед відповідним управлінням (відділом) персоналу питання про внесення змін до наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби.
Згідно з пунктом 3.1 Положення № 530 оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсій особам, звільненим з військової служби, та пенсій в разі втрати годувальника членам сімей померлих військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до Закону, а також визначення розміру грошового забезпечення, що враховується при обчисленні та перерахунках пенсій колишнім військовослужбовцям (крім колишніх військовослужбовців строкової військової служби), здійснюються уповноваженими органами Міністерства оборони України - обласними ТЦКСП згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"" (зі змінами), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402.
Аналіз змісту наведених норм права свідчить про те, що органом, який наділений повноваженнями здійснювати підготовку документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, у тому числі на комунікацію із відповідним структурним підрозділом компетентного органу, який наділений повноваженням на обчислення вислуги років, є обласний ТЦКСП за обраним військовослужбовцем місцем проживання.
Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.02.2025 у справі №560/17357/23.
З аналізу наведених норм суд погоджується з доводами відповідача про те, що останній не наділений повноваженнями щодо визначення складових грошового забезпечення, розрахунку вислуги років для призначення пенсій колишнім військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно із Законом №2262-ХІІ, оскільки з огляду на спірні правовідносини таким уповноваженим органом є відповідний обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки за обраним військовослужбовцем місцем проживання.
Вказане підтверджується також правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 29.01.2025 у справі №580/460/24, у якій суд касаційної інстанції зазначив про відсутність у територіального органу Пенсійного фонду України компетенції самостійно вирішити питання щодо обчислення вислуги років особам, які проходили військову службу.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи кожний конкретний спір на підставі всіх установлених обставин, суд повинен установити, на захист якого права подано відповідний позов, чи порушене, не визнане або оспорюване таке право відповідачем (відповідачами), а також з`ясувати, чи призведе задоволення заявлених вимог до реального та ефективного поновлення порушеного права, та залежно від з`ясованого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду, зокрема, у постановах від 28 листопада 2018 року у справі №607/6092/18, від 05 червня 2019 року у справі №607/6865/18, від 11 червня 2019 року у справі №917/1338/18, визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу; натомість установлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
У постанові від 26 липня 2022 року у справі №826/6664/17 Верховним Судом зроблено висновок, що під ефективним поновленням слід розуміти реальний позитивний вплив судового рішення про задоволення позову на виявлену під час судового розгляду обставину порушення/невизнання/оспорювання або запобігання виникненню спору щодо права, на захист якого був поданий позов. Водночас відмова в позові з підстав обрання неефективного способу захисту може мати місце тоді, коли в судовому процесі відсутній будь-який сенс у розрізі питання щодо реальної можливості захисту прав позивача в обраний ним спосіб.
За наслідками дослідження матеріалів справи суд приходить до висновку, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту свого права з огляду на відсутність у органу ПФУ як відповідача по справі повноважень самостійно проводити обчислення чи перерахунок вислуги років (страхового стажу) колишніх військовослужбовців для призначення їм відповідної пенсії. Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази оскарження позивачем дій ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині розрахунку вислуги років (страхового стажу) при формуванні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подання та документів для призначення останньому пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ у тому числі з мотивів незгоди з розміром обчисленої вислуги років (страхового стажу) для призначення пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ.
При цьому покликання позивача на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 05.06.2018 у справі №348/347/17, від 30.07.2019 у справі №346/1454/17, від 02.04.2020 у справі №185/4140/17, від 17.10.2022 у справі №340/395/17, від 18.01.2023 у справі №1.380.2019.003739 не є релевантним, оскільки вказані постанови були прийняті за інших обставин та правовідносин, які не є подібними до обставин справи, що розглядається.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 42 240,00 грн. (сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, безпідставно сплачених за договором про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) № 02513109100065 від 25.02.2025 суд зазначає таке.
Відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску регулює Закон України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі – Закон №2464-VI).
Абзацом п`ятим частини першої статті 10 Закону №2464-VI передбачено, що платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є, зокрема, особи, які досягли 16-річного віку та не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними пунктом 1 частини першої статті 4, та не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Частинами другою, третьою, п`ятою цієї ж статті визначено, що особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому частини першої цієї статті, беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування протягом строку, визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, але не менше одного року (крім договорів про одноразову сплату).
Особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до податкового органу за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Податковий орган, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості. З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, податковим органом в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Договором про добровільну участь може бути передбачена одноразова сплата особою єдиного внеску за попередні періоди, в яких особа не підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню (у тому числі за період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року). Сума сплаченого єдиного внеску за кожен місяць такого періоду не може бути меншою за мінімальний страховий внесок на дату укладення договору, помножений на коефіцієнт 2. В усіх випадках ця сума не може бути більшою за суму єдиного внеску, обчисленого виходячи з максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої на дату укладення договору. Одноразова сплата особою єдиного внеску за попередні періоди, передбачена цією частиною, може бути здійснена за окремим договором, укладеним у порядку, передбаченому частинами першою, третьою та четвертою цієї статті.
Частиною восьмою статті 10 Закону №2464-VI передбачено, що договір про добровільну участь може бути достроково розірваний:
1) застрахованою особою:
за її бажанням, якщо договір діяв не менше одного року;
у разі систематичного порушення умов договору територіальним податковим органом;
у разі припинення трудового договору з домашнім працівником;
2) податковим органом у разі:
набуття застрахованою особою відповідно до цього Закону зобов`язань щодо участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування;
виникнення обставин, що не відповідають визначеним цим Законом вимогам до осіб, які мають право брати добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування;
систематичного порушення застрахованою особою умов договору;
смерті застрахованої особи;
3) за згодою сторін, якщо договір діяв не менше одного року.
В інших випадках дострокове розірвання договору про добровільну участь не допускається.
Згідно із частиною другою статті 12 Закону №2464-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску; здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску; укладає з розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) договори про добровільну участь працюючих у них громадян України.
Суд зазначає, що як встановлено з матеріалів справи, договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування № 02513109100065 від 25.02.2025 було укладено між позивачем та Головним управлінням ДПС у Львівській області, та грошові кошти згідно з вказаним договором було сплачено до Головного управління ДПС у Львівській області, а відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області стороною вказаного договору не є. Окрім того, суд погоджується з доводами третьої особи про те, що Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено вичерпний перелік підстав для дострокового розірвання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, якими не передбачено можливість визнання договору про добровільну участь укладеним внаслідок помилки та відповідно повернення єдиного соціального внеску з цих підстав. Тому заявлені позовні вимоги у вказаній частині також є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно із частиною першою статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову повністю.
Судові витрати, на підставі вимог статті 139 КАС України, при відмові в задоволенні позову, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :
у задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ЄДРПОУ: 13814885) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35; ЄДРПОУ: 43968090) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії – відмовити повністю.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.