Справа № 128/771/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2026 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Шевчук Л.П.,
при секретарі судового засідання Нога Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері, із якою проживає дитина з інвалідністю, -
в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері, із якою проживає дитина з інвалідністю. 
У позовній заяві позивачкою викладено наступну позицію.
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.12.2025 у справі №128/3581/25 було розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем. За час перебування у шлюбі у них народилася дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Дитина має інвалідність, що підтверджується рішенням КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради» №536 від 08.08.2024. Дитина потребує постійного її догляду, через що позивачка не має можливості працювати. На даний час єдиним джерелом її доходу є соціальна допомога в розмірі 3225,00 грн.. Враховуючи викладене, просила стягнути із відповідача на її утримання, як матері із якою проживає дитина з інвалідністю, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. 
Позивачка клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не подавала. 
Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження відповідачем не подано.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримає та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати у його відсутність.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Ухвалою суду від 16.03.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засіданні.
Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, докази, оцінивши їх в сукупності, судом установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка як на підставу своїх позовних вимог вказала на наявне у неї право на отримання аліментів на її утримання як матері із якою проживає дитина з інвалідністю, вважає, що дані аліменти мають стягуватись у частці від доходу відповідача, а тому просить стягнути із відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. Відповідач погоджується із розміром та видом аліментів, які позивачка просить із нього стягнути та відзив на позовну заяву не надав. 
Предметом позову є матеріально-правова вимога позивачки до відповідача про стягнення аліментів.
Судом встановлено, що сторони у справі з 15.10.2022 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.12.2025 у справі №128/3581/25 розірвано. 
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 сторони у справі є батьками дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно копії рішення обласної лікувально-консультативної комісії №536 КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради» від 08.08.2024 дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діагноз: Q75.0 – краніосиностоз, внаслідок чого, відповідно до п/п 3.18 п. 3 Розділу XXI наказу МОЗ України №454/471/516 від 08.11.2001, дитині рекомендовано надати державну соціальну допомогу терміном на 5 років; дитина потребує догляду матері до 6 річного віку.
На підставі наказу МОЗ України від 08.10.2007 №623 дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.08.2024 визначена індивідуальна програма реабілітації як дитині-інваліду №536.
З копії посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має статус особи з інвалідністю з дитинства та йому призначено державну соціальну допомогу з 21.08.2024 по 12.08.2029. 
Відповідно до копії довідки ГУ ПФУ у Вінницькій області №1002 від 24.02.2026 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, відповідно до постанови КМ України від 03.02.2021 №79 на особу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та за період з вересня 2025 року по грудень 2025 року розмір такої допомоги складав 2934,20 грн. на місяць, а у період з січня 2026 року по лютий 2026 року розмір допомоги складав 3225,00 грн..
Згідно копії довідки Агрономічної сільської ради №112 від 02.02.2026 ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , разом із нею проживають: ОСОБА_4 – дочка, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 – син, ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилаються сторони, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Вказаний спір регулюється положеннями Сімейного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини. 
Відповідно до положень частин восьмої-дев`ятої статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини.
Згідно з частиною першою статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.
Частиною 2 статті 91 СК України визначено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Виходячи з аналізу наведених норм, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя на підставі статті 88 СК України та жінки/чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою на підставі ст. 91 СК України, є проживання разом дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікування нею, а також можливість надання матеріальної допомоги іншим з подружжя або чоловіком/жінкою, які не перебувають у шлюбі між собою.
Для цілей Конвенції про права дитини 1989 року дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше.
Відповідно до ч.1 ст. 6 СК України , правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитина з інвалідністю - це дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.
Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» встановлені відповідні розміри державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства (залежно від групи) та дітям з інвалідністю до 18 років.
Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.
Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 4) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 5) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Визначаючи розмір аліментів, виходячи з загальних засад цивільного законодавства, визначених в ст. 3 ЦК України щодо справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи матеріальне становище сторін, можливості відповідача сплачувати аліменти, визнання ним позову, взято до уваги, що дитина є особою з інвалідністю, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду та нагляду з боку матері, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, на період до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шестирічного віку, оскільки до досягнення дитиною саме такого віку рішенням ОЛКК №536 від 08.08.2024 визначено потребу дитині догляду матері. 
Суд зазначає, що згідно положень ч.ч. 1, 3 ст. 70 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Тобто, позивачка не позбавлена можливості в разі продовження терміну інвалідності сина на отримання аліментів на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. 
Враховуючи викладене, обмеження позивачки у можливості самостійно працювати, у зв`язку із необхідністю постійного догляду за дитиною з інвалідністю, та те, що відповідач є працездатним та може надавати допомогу, визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідним стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно.
Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Суд, вирішуючи питання судових витрат зі сплати судового збору керується приписами ст. 141 ЦПК України та враховує, що оскільки позивачка при подачі позову звільнена від сплати судового збору, судові витрати, компенсуються за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 49, 75, 79, 80, 88, 91, 182 СК України, ст.ст. 1, 10, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, суд -
у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері, із якою проживає дитина з інвалідністю - задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 24 лютого 2026 року, і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шестирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць з 24 лютого 2026 року по 24 березня 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Сторони по справі:
Позивачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканка АДРЕСА_1 ;
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканець АДРЕСА_2 .

Суддя Л.П. Шевчук