Справа № 173/802/26 
Провадження №2/148/1144/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2026 року Тульчинський районний суд Вінницької області 
в складі: судді Штифурко Л.А.
секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
встановив:

У березні 2026 року позивач звернувся в суд з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 16669-06/2023 від 12.06.2023, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу грошові кошти у сумі 7000 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак Відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. 
12.12.2023 ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу №12122023. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №16669-06/2023 від 12.06.2023. 
Відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо сплати боргу проведено не було.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 39200 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 7000 грн., заборгованість за процентами - 32200 грн. 
Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому він просить стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та понесені у справі судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2662,40 грн. на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. В позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності.
Відповідачка в судове засідання не з`явився. Від неї до суду надійшла письмова заява, в якій вона просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги просить задоволити частково, оскільки відсотки вважає занадто високими та просить зменшити суму витрат на правову допомогу.
У відповідності до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 12.06.2023 ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» з заявкою-анкетою Клієнта на отримання фінансового кредиту, яка підписана ОСОБА_1 електронним підписом НОМЕР_1 , про що свідчить копія даної заявки-анкети (а.с. 10).
Згідно копії Інформаційного повідомлення ОСОБА_1 повідомила Товариству свої персональні дані (а.с. 10 зв.бік).
Відповідно до копії паспорту споживчого кредиту інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 11) відповідачка була ознайомлена з умовами кредитування, зокрема: тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, тип процентної ставки, загальні витрати за кредитом, реальної процентної ставки, кількість та розмір платежів, періодичність внесення, загальна вартість кредиту, про що свідчить її розпис на зазначеному вище паспорті споживчого кредиту шляхом накладення 12.06.2023 електронного підпису W8712.
12.06.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №16669-06/2023, про що свідчить його копія (а.с. 11 зв.бік-13). 
Відповідно до умов договору товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Мета отримання кредиту: на власні потреби Клієнта. Кредит надається строком на 360 днів. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 05.06.2024. За користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 цього Договору. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в графік платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4149 - 43хх - хххх – 2325. 
Відповідно до п.п. 2.3. п. 2 Кредитного договору для отримання кредиту Клієнт відвідує сайт Товариства та ознайомлюється з відповідною інформацією, а саме - Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах Фінансового кредиту; кредитними продуктами Товариства, документами щодо взаємодії з споживачами, Примірним договором про надання кредиту, інформацією про істотні характеристики послуги з надання мікрокредиту/споживчого кредиту та іншою інформацією про Фінансову послугу, яка розміщується Товариством на сайті Товариства відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного Банку України. Приймаючи умови Кредитного договору Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п.п. 7.6 п.7 Кредитного договору).
Згідно з п. 8 даного Договору він укладений в електронній формі, підписання договору зі сторони позичальника було здійснено шляхом електронного підпису W8712. Відповідачкою ОСОБА_1 зазначено дату народження, свої паспортні дані, ідентифікаційний номер, адресу проживання, номер мобільного телефону, електронну адресу, номер картки 4149 - 43хх - хххх – 2325.
Також, 12.06.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 підписано Додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту №16669-06/2023 від 12.06.2023, про що свідчить його копія (а.с. 13 зв.бік). Сторони погодили графік платежів за кредитом. Даний Додаток підписаний ОСОБА_1 електронним підписом НОМЕР_1 .
Відповідно до копії довідки про ідентифікацію ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» підтвердило, що ОСОБА_1 ідентифікована ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» . Ідентифікація клієнта здійснювалась при укладенні договору №16669-06/2023, одноразовий ідентифікатор: 8712, час відправки ідентифікатора позичальнику: 12.06.2023, номер, на який було відправлено ідентифікатор - 380972097066 (а.с. 14).
Відповідно до копії листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. №3466_250630113857 від 30.06.2025 ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» повідомлено, що відповідно до договору на переказ коштів №ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022, укладеного між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», 12.06.2023 о 17:15 успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта на суму 7000 грн., номер картки НОМЕР_2 , номер трансакції в системі іРау.ua - 250416180 (а.с. 14 зв.бік).
Факт належності вказаної банківської картки саме ОСОБА_1 та зарахування кредитних коштів на неї підтверджується інформацією АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-260817/79914-БТ від 20.08.2026, наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів від 31.07.2026, згідно якої на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 (а.с. 99).
Як слідує із виписки за договором б/н за період 12.06.2023 – 17.06.2026 від 20.08.2026, на банківську картку ОСОБА_1 12.06.2023 успішно перераховано грошові кошти в сумі 7000 грн. і вона користувалася даними коштами (а.с. 100-106).
Згідно розрахунку заборгованості за період з 12.06.2023 по 12.12.2023 відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» за договором про надання фінансового кредиту №16669-06/2023 від 12.06.2023 в розмірі 39200 грн., з яких: 7000 грн. - сума заборгованості за кредитом; 32200 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.8-9).
12.12.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" був укладений договір факторингу № 12122023, про що свідчить його копія ( а.с. 14 зв.бік-17).
Згідно п. 1.1. Договору факторингу Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна договору) за плату, а Клієнт відступити Факторові права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами. 
Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором.
Відповідно до копії акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 12.12.2023 за договором факторингу № 12122023 від 12.12.2023 ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передало, а ТОВ «ФК «Кредит- Капітал», прийняло Реєстр Боржників (а.с. 17 зв.бік).
Проведення фінансування за цим договором підтверджується копією платіжної інструкції № 73644 від 12.12.2023 на суму 2484014,09 грн. (а.с. 18).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 12.12.2023 за договором факторингу № 12122023 від 12.12.2023, ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту №16669-06/2023 від 12.06.2023 в розмірі 39200 грн., з яких: 7000 грн. - сума заборгованості за кредитом; 32200 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 17 зв.бік).
12.03.2026 за вих.№ 23188289 представником ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» на адресу відповідачки ОСОБА_1 була направлена претензія, у якій останню повідомлено про наявність заборгованості у сумі 39200 грн. за кредитним договором №16669-06/2023 від 12.06.2023, укладеним з ТОВ «Мілоан» та повідомлено про необхідність погасити заборгованість перед ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» за вказаними реквізитами, про що свідчить копія даної претензії (а.с. 18).
Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд входить із такого.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до норм ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.
За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.
Згідно вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. 
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.
Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, кредитний договір № 16669-06/2023 від 12.06.2023 був підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора, чим підтверджено укладання такого договору, оскільки без отримання реєстрації на сайті кредитора за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Вказаний кредитний договір містять персональні дані відповідачки, зокрема, її паспортні дані, номер картки платника податків, номер мобільного телефону, адресу електронної пошти, а також номер банківської платіжної картки, на який перераховуватимуться грошові кошти, реквізити якої надано ОСОБА_1 . Також в даних кредитному договорі визначено предмет, порядок та умови надання кредитного договору. Даний факт відповідачкою не заперечено та не спростовано, позов нею визнається в частині суми заборгованості за основною сумою боргу.
Кім того,встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 16669-06/2023 від 12.06.2023, оскільки не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до його умов.
Крім того, наявні у справі докази свідчать, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 16669-06/2023 від 12.06.2023 згідно укладеного договору факторингу №12122023, оскільки відбулось процесуальне правонаступництво у зв`язку зі зміною кредитора.
Що стосується заперечень відповідача щодо суми нарахованих відсотківу розмірі 32200 грн., оскільки, як вона вважає, вони є занадто високими, суд зазначає таке.
Із досліджених доказів, які описано вище, вбачається, що з умовами договору 
№ 16669-06/2023 від 12.06.2023 відповідачка була ознайомлена, така само, як із процентними ставками, визначеними у даному договорі.
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 не здійснила жодної оплати на виконання умов договору і даного факту нею не спростовано.
Згідно розрахунку заборгованості за період з 12.06.2023 по 12.12.2023 відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» за договором про надання фінансового кредиту №16669-06/2023 від 12.06.2023 в розмірі 39200 грн., з яких: 7000 грн. - сума заборгованості за кредитом; 32200 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.8-9).
Суд доходить висновку, що проценти за користування кредитними коштами згідно даного розрахунку нараховані в розмірі, вказаному та погодженому в п. 1.4.1. кредитного договору – 2,50 % в день до 12.12.2023 в межах строку зазначеному в п.1.2. договору (05.06.2024).
Оскільки укладання кредитного договору відповідачкою не заперечується, то вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами та продовження строку кредитування сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
Вказаний розмір заборгованості за кредитними договорами відповідачкою належними та допустимими доказами не спростовано. Жодних інших розрахунків розміру відсотків відповідачкою суду не надано.
З матеріалів справи встановлено, що після відступлення первісним кредитором права вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" не здійснювалося жодних додаткових нарахувань за процентами щодо заборгованості відповідачки за кредитним договором, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.
За приписами, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі та з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором
№ 16669-06/2023 від 12.06.2023 в розмірі 39200 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7000 грн., заборгованість за процентами - 32200 грн.
У зв`язку з задоволенням позову з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2662,40 грн. (а.с. 7). 
Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі.
У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Підсумовуючи можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Верховний Суд в постанові від 24 січня 2022 року зазначив, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Водночас, суд звертає на увагу на те, що відповідачка просила зменшити суму витрат на правничу допомогу, так як вважає їх неспівмірними зі складністю справи.
Суд погоджується з такими доводами відповідача, з огляду на таке.
Судом встановлено, що на виконання вимог ст. 134 ЦПК України представником позивача у позовній заяві зазначено орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач сплатив за надання правової допомоги в сумі 8000 грн. (а.с. 1-5).
01.07.2025 між адвокатським об`єднанням «Апологет» та позивачем ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №0107, про що свідчить його копія (а.с. 19 зв.бік).
Згідно копії детального опису наданих послуг до Акту № 802 від 09.03.2026 у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 16669-06/2023 від 12.06.2023, боржник ОСОБА_1 , за договором про надання послуг (правової (правничої) допомоги) №0107 від 01.07.2025 (а.с. 19 зв.бік), АО «Апологет» надано послуги: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором – 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи – 2 год., погодження правової позиції клієнта у справі – 30 хв., складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта – 3 год. 30 хв., подання заяви до суду від імені клієнта – 1 шт., усього годин – 6 год. 30 хв.
Судом встановлено, що у зв`язку з представництвом позивача, адвокатом АО «Апологет» Усенком М.І. складено та подано до суду позовну заяву. Також, адвокат Усенко М.І. подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та клопотання про витребування доказів.
Однак, зазначена адвокатом Усенком М.І. сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 гривень, на думку суду, є неспівмірною з огляду на розумну 
необхідність витрат для цієї справи. Так, розгляд справи здійснювався у спрощеному провадженні, зважаючи на те, що справа є незначної складності, та є типовою для фактора, участі в судових засіданнях представник позивача не брав. Оцінка дій, що полягали в наданні усної консультації клієнту щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції клієнта у справі, для подання позовної заяви, складання позовної заяви в даній справі та подання її до суду, вказує на їх невідповідність критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних та значних затрат часу, обсяг і складність складених процесуальних документів адвокатом не є значними. 
Складання позовної заяви – 3 год. 30 хв., як зазначено адвокатом, не потребувало значних зусиль, оскільки позовна заява в своїй більшості містить посилання на норми закону, з урахуванням обставин справи, та є шаблонною.Судом також враховується, що АО «Апологет`надає свої послуги позивачу на регулярній основі, що вбачається із договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025, тому певної мірою є сумнівним необхідність надання будь-яких консультацій, враховуючи типовість вказаної справи та рід діяльності позивача.
З огляду на викладене, оскільки позов ТОВ "ФК "Кредит - Капітал" до 
ОСОБА_1 , задоволено, з урахуванням складності справи, часу, витраченого на виконання робіт з надання правничої допомоги, обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, ціну позову і значення справи для сторін, суд вважає можливим задовольнити клопотання відповідачки про зменшення судових витрат як неспівмірних із заявленими позовними вимогами, та стягнути їх з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн., що, на переконання суду, відповідатиме принципу розумності та співмірності за даних обставин.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про електронну комерцію», Законом України "Про електронні довірчі послуги", ст.ст. 207, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 599, 610-612, 625, 626, 628, 629, 633, 634, 639, 1046-1050, 1054, 1055, 1077 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 133, 137, 141, 223, 247, 263- 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", місцезнаходження якого за адресою: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів, 79018, код ЄДРПОУ 35234236, заборгованість за кредитним договором № 16669-06/2023 від 12.06.2023 в розмірі 39200 грн. (тридцять дев`ять тисяч двісті гривень).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" судовий збір в сумі 2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок), а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Вінницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене в день його проголошення, або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 14.09.2026.

Суддя Л.А. Штифурко