Номер провадження: 22-ц/813/5970/26 
Справа № 947/40228/24
Головуючий у першій інстанції Цирфа К. А.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кострицького В.В.,
суддів: Назарова М.В., Коновалова В.А., 
за участю секретаря судового засідання Булацевської Я.В.,
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 
правонаступник позивача – ОСОБА_2 
представник правонаступникапозивача – ОСОБА_3 
відповідач – ОСОБА_4 
представник відповідача – ОСОБА_5 
розглянули у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Тітова Віталія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 12 березня 2026 року, постановлену у складі судді Цирфи К.А., у приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,-

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст обставин справи.
У жовтні 2024 року до Київського районного суду м. Одеси із позовом звернувся ОСОБА_1 , поданим в його інтересах представником ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 720 000 доларів США.
Ухвалою суду від 12.02.2025 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно 25.07.2025 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 4100 від 11.07.2025.
Ухвалою суду від 08.10.2025 залучено до участі у справі як правонаступника позивача ОСОБА_1 його дружину ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 06.11.2025 провадження у справі зупинено.
Ухвалою суду від 26.01.2026 провадження у справі відновлено.
11.03.2026 до суду від представника правонаступника позивача – ОСОБА_2 – ОСОБА_3 надійшло клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи розписки від 22.01.2020, долученої представником відповідача до відзиву.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 12 березня 2026 року призначено у справі судову почеркознавчу експертизу.
Суд в обґрунтування ухвали зазначив, що для з`ясування обставин, що мають істотне значення для справи, потрібні спеціальні знання у сфері дослідження почерку та підпису, відтак виникла необхідність у призначенні судової почеркознавчої експертизи.

Доводи апеляційної скарги.
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу , в якій просить суд скасувати ухвалу про призначення почеркознавчої експертизи від 12.03.2026 та направити справу для продовження розгляду справи по суті.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ухвала постановлена з порушенням процесуальних норм права. 
Представником позивача було подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи 11.03.2026 через канцелярію суду у паперовому вигляді.
В матеріалах електронної цивільної справи відсутнє відповідне клопотання в електронному вигляді.
Позовна заява подана до суду через систему «Електронний суд» від 10.12.2024.
У відповідності до вимог ч.9 ст.43 ЦПК України передбачено, якщо позов, апеляційна, касаційна скарга подані до суду в електронній формі, позивач, особа, яка подала скаргу, мають подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі.
В матеріалах справи відсутні дозволи суду у наданні позивачу можливості подавати клопотання, заяви, тощо у паперовому вигляді.
Відповідач не отримував ні у паперовому вигляді, ні в електронному вигляді клопотання про призначення експертизи, що призвело до звуження прав та законних інтересів відповідача.
Таким чином, позивачем було подано процесуальний документ у порушення вимог ЦПК, а судом першої інстанції було здійснено прийняття до розгляду такого документу та винесення судом по ньому процесуальне рішення.
У зв`язку з чим, вважати ухвалу законної не має підстав.
Під час розгляду клопотання про призначення експертизи у судовому засіданні, судом було надано примірник такого клопотання відповідачу.
Однак, відповідач був позбавлений можливості надати суду свої письмові обґрунтування та заперечення щодо проведення експертизи.
Згідно вимог п.5 ст.103 ЦПК України передбачено, учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. 
Зважаючи на це, що про наявність відповідного клопотання стало відомо відповідачу під час розгляду справи, відповідач був позбавлений можливості скористатися своїми правами та запропонувати свої можливі питання суду по експертизі.
Зокрема, в оскаржуваній ухвалі суду, суд перший інстанції зазначає, що відповідач заперечував проти призначення експертизи. Однак, суд не зазначав в ухвалі мотиви та причини такого заперечення відповідачем та їх відхилення судом.
Таким чином, судом було порушено вимоги ч.5 ст.103 ЦПК України.
Зі змісту клопотання про призначення експертизи вбачається, що позивач просив суд призначити проведення експертизи в Одеському науководослідному інституті судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 8).
В свою чергу, відповідач пропонував, у випадку призначення судом експертизи по даній справі, визначити експертну установу за межами Одеської області.
Відповідач запропонував можливість проведення експертизи, зокрема: у Київському науково-дослідному інституті судових експертиз Міністерства юстиції України, чи в іншій області, але не у місті Одесі.
В даному випадку, суд підтримав позивача, не надав сторонам строк щодо погодження експертної установи та самостійно в день розгляду справи в односторонньому порядку визначив експертну установу, яка була запропонована позивачем.
Такі дії при ухваленні судом оскаржуваної ухвали призводять до порушення процедури призначення експертизи та не надання можливості відповідачу реалізувати свої права.
Таким чином, при постановленні ухвали від 12.03.2026, врахував лише інтереси позивача в порушення вимог процесуального законодавства.

Щодо явки сторін.
Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду , в судове заасідання не з`явились , клопотань про відкладення не надали, що не заважає апеляційному перегляду.
Позиція апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у жовтні 2024 року до Київського районного суду м. Одеси із позовом звернувся ОСОБА_1 , поданим в його інтересах представником ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 720 000 доларів США.
Ухвалою суду від 12.02.2025 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно 25.07.2025 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 4100 від 11.07.2025.
Ухвалою суду від 08.10.2025 залучено до участі у справі як правонаступника позивача ОСОБА_1 його дружину ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 06.11.2025 провадження у справі зупинено.
Ухвалою суду від 26.01.2026 провадження у справі відновлено.
11.03.2026 до суду від представника правонаступника позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_3 надійшло клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи розписки від 22.01.2020, долученої представником відповідача до відзиву.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну (ч. 3-5 ст. 103 ЦПК України).
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що для з`ясування обставин, що мають істотне значення для справи, потрібні спеціальні знання у сфері дослідження почерку та підпису, відтак виникла необхідність у призначенні судової почеркознавчої експертизи.
Щодо запропонованої установи представником правонаступника та відповідачем суд зазначив, що мережа експертних установ створена таким чином, щоб забезпечити в першу чергу надання експертних послуг у тому регіоні, де вона знаходиться. Для призначення експертизи експертній установі в інший регіон України необхідні вагомі підстави. У разі їх наявності, відповідач може подати обґрунтовані заперечення. У цьому випадку судом буде вирішено питання про відкликання експертизи та призначення її проведення до іншої експертної установи.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції та вбачає за необхідне призначити по справі почеркознавчу експертизу з огляду на наступне.
Згідно частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи таполягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази.
Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.
Так, відповідно до частини 1 статті 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Частиною 2 статті 102 ЦПК України, встановлено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Висновок експерта є однім із засобів доказування даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Призначення експертизи є способом забезпечення доказів.
Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.
Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Необхідність у призначенні експертизи має бути обумовлена обставинами, викладеними у позовній заяві, запереченнях інших учасників справи чи поданими доказами з метою отримання докладного опису проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, що можуть бути використані для вирішення спору.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (рішення (Dulskiyv.Ukraine) від 01 червня 2006 року, заява № 61679/00,пункт 71) зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.
Доводи апеляційної скарги про те, що клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи подано представником правонаступника позивача у паперовій формі, незважаючи на подання позовної заяви через підсистему «Електронний суд», у зв`язку із чим суд першої інстанції не мав правових підстав приймати та розглядати таке клопотання, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
Дійсно, частиною 9 статті 43 ЦПК України передбачено, що у разі подання позовної заяви до суду в електронній формі позивач має подавати заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків надання судом дозволу на їх подання у паперовій формі.
Разом із тим недотримання представником правонаступника позивача форми подання клопотання саме по собі не свідчить про незаконність висновку суду щодо необхідності призначення експертизи та не є безумовною підставою для скасування постановленої ухвали.
Визначальним під час перевірки оскаржуваної ухвали є те, чи існували передбачені статтею 103 ЦПК України підстави для призначення експертизи, чи стосуються поставлені експерту питання обставин, які входять до предмета доказування, а також чи було забезпечено учасникам справи можливість висловити свою позицію щодо відповідного процесуального питання.
Як убачається з доводів самої апеляційної скарги, під час судового засідання представнику відповідача було вручено примірник клопотання про призначення експертизи, після чого він висловив заперечення проти його задоволення та запропонував доручити проведення експертизи експертній установі за межами Одеської області.
Отже, представник відповідача був ознайомлений зі змістом клопотання, брав участь у його розгляді та скористався правом висловити заперечення щодо призначення експертизи і визначення експертної установи.
Матеріали апеляційної скарги не містять відомостей про те, що представник відповідача просив суд першої інстанції відкласти розгляд клопотання для підготовки письмових заперечень, заявляв про необхідність надання додаткового часу для формулювання питань експерту або що суд відмовив у задоволенні відповідного процесуального клопотання.
При цьому в апеляційній скарзі відповідач також не зазначає, які саме додаткові питання він мав намір запропонувати експерту, яке значення такі питання мають для правильного вирішення справи та яким чином відсутність цих питань може вплинути на повноту чи об`єктивність експертного дослідження.
Посилання скаржника на порушення частини 5 статті 103 ЦПК України також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
За змістом зазначеної норми учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. Обов`язок суду мотивувати відхилення або зміну питань виникає у разі, якщо відповідні питання були фактично запропоновані учасником справи, однак суд їх відхилив або змінив.
Натомість апеляційна скарга не містить посилань на те, що відповідачем під час розгляду клопотання були сформульовані конкретні питання експерту, які суд першої інстанції відхилив або змінив без наведення відповідних мотивів.
Саме по собі не зазначення в оскаржуваній ухвалі детального змісту всіх усних заперечень представника відповідача не свідчить про порушення вимог статті 103 ЦПК України, оскільки суд першої інстанції навів мотиви, з яких визнав необхідним призначення почеркознавчої експертизи, зазначив обставини, для встановлення яких необхідні спеціальні знання, та обґрунтував визначення експертної установи.
Колегія суддів також ураховує, що предметом спору є стягнення боргу за договором позики, а представником відповідача до відзиву долучено розписку від 22 січня 2020 року. Дослідження обставин виконання підпису та рукописного тексту вказаного документа потребує спеціальних знань у сфері почеркознавства, якими суд не володіє.
Водночас сторони не надали суду висновків експертів із цих самих питань. 
За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність передбачених частиною першою статті 103 ЦПК України умов для призначення судової почеркознавчої експертизи є правильним.
Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного доручення проведення експертизи Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України також не заслуговують на увагу.
Відповідно до частини третьої статті 103 ЦПК України під час призначення експертизи експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Водночас цією ж нормою суду надано право з урахуванням обставин справи самостійно визначити експерта або експертну установу.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що сторони мали різні позиції щодо експертної установи: представник правонаступника позивача просив доручити проведення експертизи Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, тоді як представник відповідача наполягав на проведенні експертизи в установі, розташованій за межами Одеської області.
Таким чином, взаємної згоди щодо вибору експертної установи між сторонами досягнуто не було, а тому остаточне вирішення цього питання належало до процесуальних повноважень суду.
Ненадання сторонам окремого додаткового строку для погодження експертної установи за встановлених обставин не свідчить про істотне порушення норм процесуального права, оскільки обидві сторони висловили свої позиції безпосередньо під час розгляду клопотання, які були враховані судом першої інстанції.
При цьому відповідач не навів об`єктивних обставин, які б ставили під сумнів компетентність, незалежність чи неупередженість експертів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, не зазначив про існування конфлікту інтересів або інших передбачених законом обставин, які унеможливлюють проведення експертизи в зазначеній установі.
Саме лише бажання сторони доручити проведення експертизи іншій експертній установі або установі, розташованій в іншому регіоні, без наведення належного обґрунтування не створює для суду обов`язку визначити запропоновану цією стороною установу.
Вибір судом експертної установи, запропонованої однією зі сторін, також не свідчить про надання такій стороні процесуальних переваг, оскільки експертне дослідження проводиться не стороною у справі, а атестованим судовим експертом, який несе передбачену законом відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Крім того, висновок експерта не має для суду заздалегідь установленої сили, підлягає дослідженню та оцінці в сукупності з іншими доказами у справі, а учасники справи не позбавлені права висловлювати заперечення щодо його змісту, повноти, обґрунтованості та відповідності іншим матеріалам справи.
Отже, визначення судом першої інстанції Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз установою, якій доручено проведення почеркознавчої експертизи, здійснено в межах повноважень, наданих суду частиною третьою статті 103 ЦПК України.
Доводи про те, що суд першої інстанції врахував виключно інтереси правонаступника позивача та порушив принцип рівності сторін, мають характер припущень і не підтверджуються матеріалами справи.
Принцип рівності та змагальності сторін не означає обов`язку суду задовольняти всі клопотання або пропозиції кожного учасника справи. 
Суд зобов`язаний надати сторонам рівні процесуальні можливості для викладення своєї позиції, після чого самостійно вирішити відповідне процесуальне питання відповідно до вимог закону та обставин справи.
У цій справі представник відповідача був присутній під час розгляду клопотання, отримав його примірник, висловив заперечення проти призначення експертизи та запропонував іншу експертну установу. 
Те, що суд не погодився з позицією відповідача, саме по собі не свідчить про порушення принципів рівності та змагальності сторін.
Колегія суддів також зазначає, що формальне порушення порядку подання клопотання, на яке посилається скаржник, за встановлених обставин не призвело до неправильного вирішення питання про призначення експертизи, не позбавило відповідача можливості брати участь у розгляді клопотання та не вплинуло на обґрунтованість висновку суду про необхідність застосування спеціальних знань.
Скасування ухвали виключно з підстав подання клопотання у паперовій формі, за умови фактичного ознайомлення відповідача з його змістом та участі представника відповідача в його розгляді, становило б прояв надмірного процесуального формалізму та не відповідало б завданню цивільного судочинства щодо справедливого, неупередженого і своєчасного розгляду справи.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив наявність передбачених законом підстав для призначення судової почеркознавчої експертизи, визначив питання, що потребують спеціальних знань, та в межах наданих йому процесуальних повноважень обрав експертну установу.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, не підтверджують наявності такого порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про призначення експертизи, та фактично зводяться до незгоди відповідача з процесуальним рішенням суду.
Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, ухвалу винесено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу адвоката Тітова Віталія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_4 – залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 12 березня 2026 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя       В.В. Кострицький

Судді         М.В.Назарова

В.А. Коновалова