ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 688/2142/26
Провадження № 22-ц/820/1928/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2026 року (суддя Березюк Н. П., повне судове рішення складено 17 червня 2026 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд
у с т а н о в и в :
У травні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС»), звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що 11 липня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений кредитний договір № 273454891, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 10000 грн зі сплатою процентів за користування коштами. Зобов`язання за договором ОСОБА_1 не виконав.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт відступив фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 19, якою продовжили строк дії договору факторингу до 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року сторони дійшли згоди викласти текст договору в новій редакції. 31 грудня 2021 року сторони зазначеного договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, якою продовжили строк дії договору до 31 грудня 2022 року, інші умови договору залишились без змін в редакції договору факторингу від 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 31, якою продовжили строк дії договору до 31 грудня 2023 року, інші умови договору залишились без змін в редакції договору факторингу від 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, якою продовжили строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 192 від 30 серпня 2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 273454891 від 11 липня 2022 року на загальну суму 23430 грн.
27 травня 2024 року ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 27/0524-01, відповідно до умов якого клієнт відступив фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 року до договору факторингу № 27/0524-01 від 27 травня 2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 48462 грн.
15 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 15/07/25-Е, за умовами якого ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 273454891 від 11 липня 2022 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 15/07/25-Е від 15 липня 2025 року від ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 48462 грн. 
Загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 48462 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість за кредитом, 38462 грн - заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідача.
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2026 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 273454891 від 11 липня 2022 року у розмірі 48462 грн, що складається з суми заборгованості за кредитом 10000 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом 38462 грн. Вирішено питання про судові витрати.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на неповне з?ясування судом обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права. Суд не врахував факт відсутності оплати за договором факторингу, що свідчить про відсутність переходу права вимоги до позивача від первісного кредитора. Акт звірки взаємних розрахунків не є належним доказом здійснення господарської операції, оскільки це лише інформаційний документ для звірки даних бухгалтерського обліку. Відсутність доказів підтвердження переходу права вимоги до позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Суд не звернув увагу на відсутність у матеріалах справи надіслання йому повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Проценти за користування кредитом нараховані поза межами строку кредитування. Проценти як відповідальність за порушення виконання грошового зобов`язання нараховані в період дії воєнного стану та карантину, а тому не підлягають стягненню на підставі Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Суд не врахував те, що він подав лише одну заявку на отримання кредиту у сумі 5200 грн і не подавав заявку на отримання іншого траншу в сумі 4800 грн. Оплата послуг адвоката не підтверджена доказами. Позов поданий ОСОБА_2 , натомість акт прийому-передачі наданих послуг складений АБ «Соломко та партнери». 
У відзиві ТОВ «ФК «ЕЙС» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Позивач довів належними та допустимими доказами укладення кредитного договору та заборгованості за ним, а також перехід права вимоги від первісного кредитора.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно установив, що 11 липня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали в електронній формі договір кредитної лінії № 273454891, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 10000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (пункт 2.1. договору).
Пунктом 2.3. договору передбачено, що кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 5200 грн одразу після укладення договору, орієнтована дата повернення 26 липня 2022 року.
Відповідно до пункту 3.1. позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшити суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк Дисконтоного періоду користування складає 15 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку, передбаченому п. 3.2. договору. 
Сторони погодили, що встановлений в пункті 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжений позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена (пункт 3.2.).
Згідно з пунктом 3.3. договору для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 15 днів дисконтного періоду проценти в розмірі 1560 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступної пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет.
На момент укладення цього договору, сторони дійшли згоди, що рекомендована (не обов?язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 26 липня 2022 року, а саме протягом 15 днів від дати отримання першого траншу позичальником (пункт 7.1.).
Пунктами 8.1., 8.3. договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов?язується сплачувати кредитодавцю проценти. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено. За умови якщо позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за договором на умовах пункту 8.5. договору, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50% річних, що на день укладення договору становить 2,10% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожен день користування ним.
Зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70% річних, що на день укладення договору становить 2,98% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожен день користування ним, що передбачено пунктом 8.4. договору.
Пунктом 7.3.2. договору передбачено, що після закінчення дисконтного періоду кредитування позичальник зобов?язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно.
Відповідно до пункту 5.1. договору, кожний окремий транш за цим договором надається позичальником шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника за реквізитами платіжної картки 5168-75хх-хххх-1803 або шляхом видачі готівкових коштів у відділенні фінансової установи чи банку, які мають право надавати послуги з переказу коштів.
ОСОБА_1 підписав договір кредитної лінії шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (MNV873HF).
У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 11 липня 2022 року відповідач зазначив номер карти 5168-75ХХ-ХХХХ-1803. 
Факт перерахування ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» обумовленої кредитним договором суми кредиту 10000 грн двома траншами (5200 грн та 4800 грн) на вказаний позичальником рахунок з використанням банківської карти підтверджується платіжними дорученнями ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 11 липня 2022 року, довідками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», Переліком позичальників з даними про транзакції щодо яких запитується інформація, наданим АТ КБ «ПриватБанк» 25 вересня 2025 року. 
Відповідно до відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260527/127416-БТ від 03 червня 2026 року на ім`я ОСОБА_1 банк емітував платіжну картку № НОМЕР_1 , на яку 11 липня 2022 року були зараховані платежі в розмірі 4800 грн та 5200 грн. 
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) і ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) був укладений договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
За умовами договору право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 
28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2020 року.
31 грудня 2020 року сторони договору факторингу уклали Додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2021 року. В Додатковій угоді договір факторингу викладено в новій редакції, проте його дата залишилась незмінною 28 листопада 2018 року.
31 грудня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Додаткову угоду № 27, якою продовжили строк дії договору до 31 грудня 2022 року.
31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали Додаткову угоду № 31, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року було продовжено до 31 грудня 2023 року.
31 грудня 2023 рокуТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Додаткову угоду № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжено до 31 грудня 2024 року.
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 192 від 30 серпня 2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 273454891 від 11 липня 2022 року на загальну суму 23430 грн.
27 травня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» був укладений договір факторингу № 27/0524-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
За умовами цього договору право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 року до договору факторингу № 27/0524-01 від 27 травня 2024 року до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 273454891 від 11 липня 2022 року на загальну суму 48462 грн.
15 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» був укладений договір факторингу № 15/07/25-Е, згідно з умовами якого клієнт зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. 
Згідно з умовами цього договору право вимоги – права грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі договорів позики.
Відповідно до Реєстру боржників від 15 липня 2025 року до договору факторингу № 15/07/25-Е від 15 липня 2025 року до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 273454891 від 11 липня 2022 року на загальну суму 48462 грн.
За розрахунком позивача заборгованість  ОСОБА_1 за кредитним договором № 273454891 від 11 липня 2022 року складає 48462 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість за кредитом, 38462 грн - заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи позов, суд виходив з факту невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором в межах строку дії договору. Відповідно до закону зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з таких підстав. 
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин 3, 5, 6, 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями статті 12 Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).
Установлено, що договір кредитної лінії № 273454891 від 11 липня 2022 року підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV873HF, що відповідає наведеним вище нормам права.
Зазначений договір містить персональні дані відповідача, зокрема, місце проживання, РНОКПП, електронну адресу, номер мобільного телефону. Також у договорі визначено порядок та умови надання кредиту, сплати процентів та строк дії.
Факт перерахування ОСОБА_1 на рахунок коштів у сумі 10000 грн підтверджено платіжним дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 11 липня 2022 року, довідками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», випискою АТ КБ «ПриватБанк» від 03 червня 2026 року. 
Доводи апеляційної скарги щодо нарахування процентів за користування кредитом поза межами встановлено в договорі строку кредитування не заслуговують на увагу.
Пунктом 11.1. договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє потягом п`яти років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. 
Договір кредитної лінії № 273454891 сторони уклали 11 липня 2022 року, а отже строк дії договору не минув і проценти за користування кредитом нараховані відповідно до умов договору, а не в порядку статті 625 ЦК України.
Тому підстави для відмови у стягненні процентів за користування кредитними коштами відсутні.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що позичальник подав лише одну заявку на отримання грошових коштів на суму 5200 грн і не подавав заявку на отримання іншого траншу в сумі 4800 грн є необґрунтованими, оскільки пунктом 2.1. договору кредитної лінії № 273454891 від 11 липня 2022 року чітко передбачено розмір кредитного ліміту в сумі 10000 грн, який надається двома траншами. При цьому, обов`язку позичальника подавати заявку на отримання іншого траншу договором не передбачено.
Доводи апеляційної скарги про непропорційність та завищений розмір процентів, що призводить до суттєвого дисбалансу прав сторін, необізнаність позичальника про вкрай невигідні умови договору не заслуговують на увагу.
ОСОБА_1 був обізнаний з умовами договору, у тому числі щодо сплати процентів.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У матеріалах справи відсутні відомості про оспорення відповідачем у судовому порядку укладеного договору, визнання його в судовому порядку недійсним.
Отже, в силу вказаної вище презумпції правомірності правочину правомірність положень договору презюмується.
Наявність заборгованості підтверджується розрахунком і випискою по особовому рахунку.
Розрахунок заборгованості відповідач не спростував.
Помилковим є доводи апеляційної скарги про недоведеність факту переходу до позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором. 
Згідно з частинами 1 і 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
За змістом частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов?язання клієнта перед фактором.
Перехід права вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 273454891 від 11 липня 2022 року від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ФК «Таліон плюс», до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та відповідно до ТОВ «ФК «ЕЙС» позивач підтвердив належними та допустимими доказами (копіями договорів факторингу, додаткових угод до договорів факторингу, реєстрів прав вимоги, актами звірки взаємних розрахунків), які відповідач не спростував.
Відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу не свідчить про відсутність переходу права вимоги до позивача від первісного кредитора.
Договорами факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (пункт 4.1.), № 27/054-01 від 27 травня 2024 року (пункт 4.1.) передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі встановленій у відповідному додатку.
Реєстром прав вимоги № 192 від 30 серпня 2022 року підтверджено перехід права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ФК «Таліон плюс». Реєстром прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 року підтверджено перехід права вимоги від ТОВ «ФК «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». 
Договором факторингу № 15/07/25-Е від 15 липня 2025 року (пункт 1.2.) передбачено, що перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників.
Актом прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 15/07/25-Е від 15 липня 2025 року підтверджено перехід права вимоги від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «ЕЙС».
Тому докази оплати за договорами факторингу не є підтвердженням переходу права вимоги. За умовами договорів перехід прав вимоги відбувається саме з моменту підписання сторонами реєстру прав вимоги та акту прийому-передачі Реєстру боржників, а не оплати портфеля заборгованості. 
Посилання в апеляційній скарзі, як на підставу для скасування рішення суду, на те, що кредитодавець не повідомив позичальника про відступлення права вимоги за договором про надання споживчого кредиту, є необґрунтованим, оскільки боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов?язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов?язку погашення кредиту.
Тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про ненадання позивачем доказів переходу до нього права вимоги за договором кредитної лінії, укладеним із ОСОБА_1 .
Порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування рішення, суд не допустив. 
Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).
Питання про розподіл судових витрат суд вирішив згідно з вимогами ЦПК України.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).
Витрати позивача по оплаті судового збору підтверджені платіжною інструкцією № 50107 від 01 травня 2026 року.
Професійну правничу допомогу в суді першої інстанції ТОВ «ФК «ЕЙС» надавало адвокатське бюро «Соломко та партнери» на підставі договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, додаткової угоди № 25771211323 до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року та довіреності у порядку передоручення від 11 серпня 2025 року.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу товариство надало акт прийому-передачі наданих послг № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року на суму 7000 грн та детальний опис переліку наданих правових та юридичних послуг, виконаних адвокатським бюро «Соломко та партнери».
На підставі частин 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Оскільки позов задоволено, то суд першої інстанції на підставі частин 1 і 2 статті 141 ЦПК України обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат.
Відповідач заперечував проти суми витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, а тому суд підставно зменшив такі витрати до 3000 грн. 
Доводи апеляційної скарги про недоведення позивачем витрат на правничу допомогу, оскільки позов подано ОСОБА_2 , натомість Акт прийому-передачі наданих послуг складений АБ «Соломко та партнери» є безпідставними.
ОСОБА_2 є представником позивача, що підтверджується довіреністю у порядку передоручення від 15 квітня 2026 року, та може здійснювати процесуальні дії від імені ТОВ «ФК «ЕЙС», в тому числі подання позову.
При цьому правничу допомогу у справі ТОВ «ФК «ЕЙС» надавало АБ «Соломко та партнери» шляхом підготовки поданого представником позивача позову, адвокатських запитів та клопотань, вивчення матеріалів справи.
Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2026 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

 
Повне судове рішення складено 27 серпня 2026 року.

 
Суддя-доповідач        О. І. Талалай

Судді  А. П. Корніюк

І. В. П`єнта