ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 678/168/26
Провадження № 22-ц/820/1706/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Костенка А.М.,
секретар судового засідання Плінська І.П.,
з участю представника позивача  ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2026 року про залишення позову без розгляду,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2026 року ОСОБА_2 вернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
ОСОБА_2 зазначив, що з 24 липня 2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З листопада 2024 року вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Сторони не мають бажання бути разом і живуть кожен власним життям. Збереження шлюбу є неможливим, не відповідає їх інтересам, а також інтересам дитини.
За таких обставин ОСОБА_2 просив суд розірвати шлюб між ним і ОСОБА_3 , зареєстрований 24 липня 2014 року Деражнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за відповідним актовим записом №59.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2026 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу залишено без розгляду.
Суд виходив з того, що з 14 січня 2026 року у провадженні Окружного суду міста Зелена Гура Республіки Польща перебуває справа за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Оскільки у провадженні іноземного суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, то позовна заява, подана 4 лютого 2026 року  ОСОБА_2 до українського суду, підлягає залишенню без розгляду на підставі: Договору між Україною та Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, який підписаний сторонами 24 травня 1993 року, ратифікований Постановою Верховної Ради України №3941-ХІІ від 4 лютого 1994 року, набув чинності 14 серпня 1994 року (далі – Договір про правову допомогу); Закону України від 23 червня 2005 року №2709-ІV «Про міжнародне приватне право» (далі – Закон №2709-ІV); пункту 4 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України).

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що сторони у справі є громадянами України та мають зареєстроване місце проживання в Україні. Відповідно особистим законом подружжя є право України, а компетентним судом для вирішення спору про розірвання шлюбу є виключно суд України. Суд Республіки Польща не є компетентним судом у цій справі, тому не може вирішувати спір між громадянами України. Суд першої інстанції не з`ясував наявність тотожного спору в іноземному суді, не надав належної оцінки дослідженим доказам і дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У письмовій заяві ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на її законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши учасника судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є громадянами України.
З 24 липня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано по АДРЕСА_1 , а місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано по АДРЕСА_2 .
ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання на території Республіки Польща, за адресою: АДРЕСА_3 . Разом із нею проживає малолітній син сторін – ОСОБА_4 .
27 серпня 2025 року ОСОБА_3 пред`явила до Окружного суду міста Зелена Гура Республіки Польща позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (справа №І 2.С 1438/25). Наразі розгляд справи триває.
Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 5 лютого 2026 року відкрито провадження у справі №678/168/26 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначено порядок її розгляду у спрощеному позовному провадженні та призначено судове засідання.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до статті 20 Договору про правову допомогу, що укладений між Україною та Республікою Польща, якщо порушення справи належить до компетенції органів обох Договірних Сторін, а клопотання про порушення справи подано до органу однієї з них, то компетенція органу іншої Договірної Сторони виключається.
В силу статті 26 Договору про правову допомогу розірвання шлюбу проводиться згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя в момент порушення справи (пункт 1). Якщо в момент порушення справи один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий – громадянином іншої Договірної Сторони, розірвання шлюбу проводиться згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої вони мають місце проживання. Якщо один з подружжя має місце проживання на території однієї Договірної Сторони, а другий – на території іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство тієї Договірної Сторони, орган якої порушив справу (пункт 2). У справах про розірвання шлюбу, в випадку, передбаченому в пункті 1, компетентним є орган тієї Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя в момент порушення справи (пункт 3). У справах про розірвання шлюбу, в випадку, передбаченому в пункті 2, компетентним є орган тієї Договірної Сторони, на території якої подружжя має місце проживання. Якщо один з подружжя має місце проживання на території однієї Договірної Сторони, а другий – на території іншої Договірної Сторони, компетентними є органи обох Договірних Сторін (пункт 4).
Згідно з частиною першою статті 60 Закону №2709-ІV правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності – правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого – правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
Із положень статті 63 Закону №2709-ІV слідує, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.
Як передбачено статтею 75 Закону №2709-ІV, підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися. Суд залишає позов без розгляду, якщо після відкриття провадження у справі буде з`ясовано, що у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що визначення суду для вирішення спору у правовідносинах, які мають реальний зв`язок із правопорядками держави Україна та іноземної держави, здійснюється на підставі міжнародного договору, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України і який є частиною національного законодавства.
Укладений між Україною та Республікою Польща договір про правову допомогу визначає альтернативну підсудність справ про розірвання шлюбу, якщо один із подружжя має місце проживання на території однієї держави, а другий – на території іншої держави.
Право на звернення до суду гарантується законом і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється. Таке право забезпечується дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, згідно з яким звернення особи розглядається судом у межах заявлених вимог.
Залишення позову без розгляду – це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Однією з підстав для залишення позову без розгляду є наявність у провадженні цього чи іншого суду справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року (справа №761/7978/15-ц) зазначено про неприпустимість розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову. Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
За правовим визначенням: сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, якими можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава; предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення; підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересом (докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не є підставою позову).
Визначаючи підставу позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2022 року у справі №757/39474/19-ц).
Зібрані докази вказують на те, що ОСОБА_3 проживає на території Республіки Польща, тому вона мала право на звернення до компетентного суду цієї держави з позовом про розірвання шлюбу.
Отже, встановивши, що з 27 серпня 2025 року у провадженні Окружного суду міста Зелена Гура Республіки Польща знаходиться справа №І 2.С 1438/25 за позовом ОСОБА_3 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих саме підстав, висновок суду першої інстанції про залишення без розгляду позову ОСОБА_2 є законним та обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги на відсутність правових підстав для залишення без розгляду позову ОСОБА_2 не відповідають фактичним обставинам справи та чинним нормам закону.
Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а його висновки відповідають цим обставинам. Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2026 року про залишення позову без розгляду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 1 вересня 2026 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

А.М. Костенко

Головуючий у першій інстанції – Лазаренко А.В.
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 49