ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 926/3228/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковський О. В. - головуючий, Жуков С. В., Погребняк В. Я., 

за участю секретаря судового засідання Аліференко Т. В.

розглянувши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2026
та ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 21.11.2025
у справі за заявою Головного управління ДПС у Чернівецькій області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Екомонтажсервіс"
про банкрутство

Учасники справи: 
ГУ ДПС у Чернівецькій обл.: Зайцева Л. Г.;
ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс": не з`явився;
Арбітражний керуючий: не з`явився;
ОСОБА_1 : Гінінгер А. З.;

ВСТАНОВИВ:
1. Стислий зміст заявлених вимог
1.1. На розгляді Господарського суду Чернівецької області перебувала справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма (далі - ТОВ "ВКФ) "Екомонтажсервіс" на стадії ліквідаційної процедури.
1.2. Власник корпоративних прав ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс" ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі у зв`язку із погашенням ним всіх грошових вимог кредиторів банкрута відповідно до реєстру вимог кредиторів, окрім пені та штрафних санкцій, в порядку частини сьомої статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

2. Стислий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2.1. Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 21.11.2025, яка залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2026, за клопотанням власника корпоративних прав боржника ОСОБА_1 припинено ліквідаційну процедуру та закрито провадження у справі, а також визнано погашеними вимоги конкурсних кредиторів, а саме: ГУ ДПС у Чернівецькій області на суму 371 651,19 грн неустойки (пеня, штраф) та ГУ ДПС у Закарпатській області на суму 20 480,14 грн неустойки (пеня, штраф).
2.2. Судові рішення мотивовані наявністю підстав для закриття провадження у справі на підставі частини сьомої статті 41, пункту 5 частини першої статті 90 КУзПБ у зв`язку з погашення всіх вимог кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів (окрім неустойки - штрафу та пені).

3. Фактичні обставини, встановлені судами попередніх інстанцій
3.1. Господарський суд Чернівецької області ухвалою від 26.12.2024 відкрив провадження у справі про банкрутство ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс", визнав безспірні вимоги ГУ ДПС у Чернівецькій області до боржника на суму 1 155 039,33 грн податкового боргу з орендної плати за землю (основний платіж) і 24 224,00 грн судового збору, ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном, розпорядником майна боржника призначив арбітражного керуючого Унгуряну Д. В. 
3.2. Ухвалою попереднього засідання від 17.03.2025 визнано грошові вимоги конкурсного кредитора ГУ ДПС у Чернівецькій області на загальну суму 1 995 584,18 грн і 4 844,80 грн судового збору. 
3.3. Ухвалою від 15.05.2025 визнано конкурсні грошові вимоги ГУ ДПС у Закарпатській області до боржника на суму 35 524,17 грн податкового боргу і 4 844,80 грн судового збору.
3.4. Ухвалою суду від 06.06.2025 визнано конкурсні грошові вимоги Чернівецької міської ради до боржника на суму 282 425,43 грн основного боргу з плати за фактичне користування земельними ділянками та 4 844,80 грн судового збору, грошові вимоги на суму 18 167,30 грн пені, інфляційних втрат і 3% річних відхилено.
3.5. Постановою від 17.06.2025 боржника ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Унгуряну Д.В. 
3.6. Ухвалою від 16.09.2025 визнано грошові вимоги ГУ ДПС у Чернівецькій області до боржника на суму 62294,60 грн штрафу і пені (шоста черга задоволення) та 4844,80 грн судового збору.
3.7. Власник корпоративних прав ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс" ОСОБА_1 звернувся до місцевого господарського суду з клопотанням про закриття провадження у справі у зв`язку із погашенням ним всіх грошових вимог кредиторів банкрута відповідно до реєстру вимог кредиторів, окрім пені та штрафних санкцій.
3.8. Також до суду надійшла заява ГУ ДПС у Чернівецькій області від 29.10.2025 про грошові вимоги до боржника на суму 44777,81 грн з плати за землю за листопад-грудень 2024 року.
3.9. До реєстру вимог кредиторів ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс" включено конкурсні грошові вимоги таких кредиторів:
1) ГУ ДПС у Чернівецькій області на загальну суму 2062723,58 грн, з яких: 33913,60 грн судовий збір (перша черга), 1657158,79 грн основний борг (третя черга), 371651,19 грн штраф і пеня (шоста черга);
2) ГУ ДПС у Закарпатській області на загальну суму 40368,97 грн, у тому числі: 4844,80 грн судовий збір (перша черга), 15044,03 грн основний борг (третя черга), 20480,14 грн пеня (шоста черга);
3) Чернівецької міської ради на загальну суму 287270,23 грн, з яких: 4844,80 грн судовий збір (перша черга), 282425,43 грн основний борг (четверта черга).
3.10. Таким чином вимоги першої черги задоволення (судовий збір) в сукупності складають 43603,20 грн, третьої черги - 1672202,82 грн, четвертої черги - 282425,43 грн, шостої черги - 392131,33 грн. Всього сума конкурсних вимог за реєстром станом на 29.09.2025 становить 2390362,78 грн.
3.11. ОСОБА_1 звернувся до ліквідатора боржника із заявою від 17.09.2025, в якій просив надати йому, як власнику корпоративних прав банкрута, актуальний реєстр вимог кредиторів боржника для задоволення всіх грошових вимог конкурсних кредиторів, крім неустойки (штрафу, пені).
3.12. Відповідно до інформації, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс", відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу становить 100%.
3.13. До клопотання про закриття провадження у справі, ОСОБА_1 надав докази на підтвердження того, що ним сплачено кредиторам боржника кошти в рахунок погашення конкурсних грошових вимог третьої і четвертої черг задоволення та відшкодовано судовий збір (перша черга задоволення).
3.14. Наданими платіжними документами підтверджується, що єдиний власник корпоративних прав банкрута - ОСОБА_1 задовольнив конкурсні вимоги кредиторів банкрута ГУ ДПС у Чернівецькій області, ГУ ДПС у Закарпатській області і Чернівецької міської ради відповідно до реєстру вимог кредиторів та ухвал Господарського суду Чернівецької області у цій справі, окрім вимог шостої черги (неустойка (пеня, штраф)) на загальну суму 392131,33 грн, з яких: вимоги ГУ ДПС в Чернівецькій області - 371651,19 грн та ГУ ДПС у Закарпатській області - 20480,14 грн.
3.15. Зважаючи на те, що під час провадження у справі про банкрутство задоволено всі вимоги кредиторів, грошові вимоги яких до боржника визнано господарським судом, крім неустойки (штрафу, пені), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі про банкрутство боржника саме на підставі ч. 7 ст. 41 КУзПБ.
3.16. Суди відхилили доводи скаржника про відсутність у боржника майна, що виключає можливість закриття провадження у справі про банкрутство, оскільки єдиний власник корпоративних прав боржника - ОСОБА_1 не лише погасив усі конкурсні вимоги кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів, крім неустойки (штрафу, пені), а й подав суду письмові пояснення, в яких зазначив про намір після закриття провадження у справі інвестувати у підприємство шляхом надання позики та/або збільшення його статутного капіталу.
3.17. Сама по собі відсутність у боржника активів на момент відкриття ліквідаційної процедури чи на час проведення інвентаризації не свідчить про неможливість подальшого здійснення господарської діяльності після закриття провадження у справі, оскільки закон допускає наділення товариства майном його учасником після закриття справи про банкрутство.
3.18. Окрім цього, не виключається у даному разі можливість продовження боржником господарської діяльності внаслідок наявності у нього певних прав на здійснення будівничої діяльності із залученням підрядників з матеріальними активами на підставі наявних у боржника дозволів та прав, наданих органами державної влади чи місцевого самоврядування.
3.19. Намір власника корпоративних прав наділити товариство активами підтверджується не лише його письмовими запевненнями, а й реальними діями, спрямованими на відновлення платоспроможності боржника, а саме - погашенням конкурсних вимог кредиторів у значному розмірі. Такі дії свідчать про наявність реального, а не формального наміру забезпечити подальше функціонування підприємства.

4. Стислий зміст касаційної скарги
4.1. ГУ ДПС у Чернівецькій області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалені судами попередніх інстанцій рішення та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

5. Узагальнені доводи касаційної скарги
5.1. Суди попередніх інстанцій не врахували пояснення та докази, надані кредитором - ГУ ДПС у Чернівецькій області про те, що із системного тлумачення норм частини сьомої статті 41 та статті 90 КУзПБ слідує, що для закриття провадження у справі необхідною умовою є погашення усіх вимог кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів та наявність майна для продовження здійснення господарської діяльності. Натомість у ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс" відсутнє будь-яке майно і арбітражним керуючим Унгуряну Д.В. за результатами інвентаризації встановлено відсутність основних засобів, матеріальних та нематеріальних активів, інших необоротних/оборотних активів, капітальних інвестицій, а також дебіторської заборгованості.
5.2. Суди попередніх інстанцій неправильно застосували до спірних правовідносин положення частини сьомої статті 41 КУзПБ, а також не дотрималися процесуального законодавства, зокрема, частини другої та п`ятої статті 236 ГПК України.
5.3. Наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах частини сьомої статті 41 та пункту п`ятого частини першої статті 90 КУзПБ, а саме висновку з чітким розмежуванням моменту виникнення підстав застосування наведених норм права та який би вказував на судову процедуру (розпорядженням майном, ліквідація), під час якої необхідно застосувати вищезгадані правові норми. 

6. Позиція інших учасників справи щодо касаційної скарги
6.1. Власник корпоративних прав боржника ОСОБА_1 у відзиві заперечував проти касаційної скарги, просив Суд залишити скаргу без задоволення, а ухвалені судами попередніх інстанцій рішення у цій справі - без змін, зокрема, звертаючи увагу на таке:
- наявність непогашених вимог у вигляді штрафних санкцій (неустойки) не свідчить про відсутність підстав для закриття провадження у справі про банкрутство, оскільки такі вимоги відповідно до частини сьомої статті 41 КУзПБ вважаються погашеними;
- доводи скаржника про те, що у справі не було погашено усі вимоги кредиторів, спростовуються положеннями частини сьомої статті 41, частин першої, четвертої статті 90 КУзПБ та усталеними правовими висновками Верховного Суду щодо застосування названих норм;
- посилання скаржника на відсутність у боржника майна не спростовує правильності висновку суду першої інстанції про наявність правових підстав для закриття провадження у справі про банкрутство;
- сама по собі відсутність у боржника активів на момент відкриття ліквідаційної процедури чи на час проведення інвентаризації не свідчить про неможливість подальшого здійснення господарської діяльності після закриття провадження у справі, оскільки закон допускає наділення товариства майном його учасником після закриття справи про банкрутство;
- скаржник послався на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.10.2023 у справі 924/559/23, які не є подібними до правовідносин у справі, що переглядається, а згаданої в касаційній скарзі постанови Верховного Суду від 18.06.2025 у справі №5015/118/11 взагалі не існує;
- касаційне провадження підлягає закриттю відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 296 ГПК України, оскільки Верховним Судом неодноразово викладалися висновки щодо застосування частини сьомої статті 41 КУзПБ у поєднанні з положеннями статті 90 КУзПБ і скаржником вказано як підставу касаційного оскарження неврахування судами попередніх інстанцій нерелевантної практики Верховного Суду.

7. Касаційне провадження
7.1. Ухвалою Верховного Суду від 29.04.2026 касаційну скаргу ГУ ДПС у Чернівецькій області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2026 та ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 21.11.2025 у цій справі залишено без руху, надано строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання Суду оригіналу документа на підтвердження сплати судового збору.
7.2. 08.05.2026 скаржник направив до Верховного Суду заяву про усунення недоліків, до якої долучив платіжну інструкцію про сплату судового збору.
7.3. Ухвалою Верховного Суду від 01.06.2026 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Чернівецькій області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2026 та ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 21.11.2025 у цій справі, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 30.06.2026 - 15:15. Крім того, витребувано у Господарського суду Чернівецької області та/або Західного апеляційного господарського суду матеріали справи № 926/3228/24.
7.4. 10.06.2026 до Верховного Суду на запит з Господарського суду Чернівецької області надійшли матеріали справи № 926/3228/24.
7.5. 15.06.2026 та 24.06.2026 до Верховного Суду від від ОСОБА_1 та від ГУ ДПС у Чернівецькій області надійшли клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
7.6. Ухвалами Верховного Суду від 15.06.2026 та від 25.06.2026 вказані клопотання були задоволені, вирішено проводити судові засідання у цій справі за участю представника ОСОБА_1 - адвоката Гінінгера А.З. та представника ГУ ДПС у Чернівецькій області - Зайцевої Л. Г.в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.
7.7. В судовому засіданні 30.06.2026 представник ГУ ДПС у Чернівецькій області підтримала касаційну скаргу з викладених у ній підстав, просила Суд скаргу задовольнити. Представник ОСОБА_1 заперечував проти касаційної скарги з урахуванням наведеного у відзиві обґрунтування, просив Суд залишити скаргу без задоволення та розглянути клопотання про закриття касаційного провадження, викладене у відзиві на касаційну скаргу.
7.8. Решта учасників справи явку своїх представників в судове засідання 30.06.2026 не забезпечили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до Суду не надходило.
7.9. Колегія суддів вирішила відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження, оскільки зазначені у ньому підстави не знайшли свого підтвердження.
7.10. В судовому засіданні 3.06.2026 оголошено перерву до 07.07.2026 - 14:30.
7.11. В судовому засіданні 07.07.2026 представники ГУ ДПС у Чернівецькій області та ОСОБА_1 підтримали раніше надані пояснення по суті спору та викладеного в касаційній скарзі. 
7.12. Решта учасників справи явку своїх представників в судове засідання 07.07.2026 не забезпечили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до Суду не надходило.
7.13. Враховуючи, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю учасників справи, які не забезпечили явку своїх представників. 

8. Позиція Верховного Суду
8.1. Предметом касаційного перегляду є ухвалені судами попередніх інстанцій рішення про закриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс" у зв`язку з погашенням власником корпоративних прав товариства боржника ОСОБА_1 всіх грошових вимог кредиторів відповідно до реєстру вимог кредиторів, окрім пені та штрафних санкцій, в порядку частини сьомої статті 41 КУзПБ.
8.2. Згідно з встановленими судами попередніх інстанцій обставинами:
- 26.12.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс", яка перебуває на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою суду від 17.06.2025;
- до реєстру вимог кредиторів ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс" включено конкурсні грошові вимоги: ГУ ДПС у Чернівецькій області на загальну суму 2062723,58 грн (з них: 33913,60 грн судовий збір, 1657158,79 грн основний борг, 371651,19 грн штраф і пеня (шоста черга); ГУ ДПС у Закарпатській області на загальну суму 40368,97 грн (з них: 4844,80 грн судовий збір, 15044,03 грн основний борг, 20480,14 грн пеня); Чернівецької міської ради на загальну суму 287270,23 грн (з них: 4844,80 грн судовий збір, 282425,43 грн основний борг);
- загальна сума конкурсних вимог за реєстром станом на 29.09.2025 становила 2390362,78 грн, з них: вимоги першої черги задоволення - 43603,20 грн, третьої черги - 1672202,82 грн, четвертої черги - 282425,43 грн, шостої черги - 392131,33 грн;
- єдиний власник корпоративних прав ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс" ОСОБА_1 задовольнив конкурсні вимоги кредиторів, а саме ГУ ДПС у Чернівецькій області, ГУ ДПС у Закарпатській області та Чернівецької міської ради відповідно до реєстру вимог кредиторів, окрім вимог шостої черги (неустойка (пеня, штраф)) на загальну суму 392131,33 грн, з яких вимоги ГУ ДПС в Чернівецькій області становлять 371651,19 грн та вимоги ГУ ДПС у Закарпатській області - 20480,14 грн;
- перерахування грошових коштів  ОСОБА_1 підтверджено наявними в матеріалах справи платіжними документами;
- покликаючись на задоволення всіх вимоги кредиторів, грошові вимоги яких до боржника визнано господарським судом, крім неустойки (штрафу, пені), ОСОБА_1 звернувся до місцевого господарського суду з клопотанням про закриття провадження у справі № 926/3228/24 про банкрутство ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс".
8.3. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про наявність правових підстав для задоволення зазначеного клопотання та закриття провадження у цій справі відповідно до положень частини сьомої статті 41 та пункту 5 частини першої статті 90 КУзПБ.
8.4. Перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд зазначає наступне.
8.5. Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів встановлено КУзПБ.
8.6. Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без ухвалення судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи (пункт 210 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2025 у справі № 911/906/23).
8.7. Тобто, визначення судом підстави для закриття провадження у справі про банкрутство залежить від наявності конкретних обставин, які зумовлюють неможливість подальшого здійснення судового розгляду справи (подібний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 28.11.2024 у cправі № 902/25/24, від 03.12.2025 у справі № 924/29/23, від 08.04.2026 у справі № 921/562/22, від 09.06.2026 у cправі № 903/371/24) 
8.8. відповідно до пункту 5 частини першої статті 90 КУзПБ господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство у разі відновлення платоспроможності боржника або погашення всіх вимог кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів.
8.9. Провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) може бути закрито у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 5, 9, 11 і 12 частини першої цієї статті, на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) (до та після визнання боржника банкрутом), у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8 і 10 частини першої цієї статті, - лише до визнання боржника банкрутом, а у випадку, передбаченому пунктом 7 частини першої цієї статті, - лише після визнання боржника банкрутом. Про закриття провадження у справі про банкрутство постановляється ухвала.
8.10. В частині сьомій статті 41 КУзПБ визначено, що боржник, власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, власник корпоративних прав боржника, а у випадках, передбачених законодавством, - третя особа протягом провадження у справі про банкрутство з метою погашення вимог кредиторів та закриття провадження у справі мають право задовольнити всі вимоги конкурсних кредиторів відповідно до реєстру вимог кредиторів, крім неустойки (штрафу, пені). Для одночасного погашення всіх вимог кредиторів арбітражний керуючий зобов`язаний надати особі, яка виявила намір погасити вимоги кредиторів, реєстр вимог кредиторів. У разі задоволення всіх вимог кредиторів, крім неустойки (штрафу, пені), господарський суд ухвалою закриває провадження у справі про банкрутство. Вимоги щодо неустойки (штрафу, пені) вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі.
8.11. У контексті наведеного, колегія суддів зазначає про те, що законодавець прямо передбачає обов`язок учасника господарського товариства солідарно нести відповідальність перед кредиторами в межах заявленого статутного фонду та вчиняти дії щодо недопущення банкрутства, у тому числі право одночасно погасити всі заявлені вимоги кредиторів.
8.12. Так, в частині третій статті 4 КУзПБ передбачено, що засновники (учасники, акціонери) боржника, власники майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, кредитори боржника, інші особи в межах заходів щодо запобігання банкрутству боржника можуть надати боржнику фінансову допомогу в розмірі, достатньому для погашення грошових зобов`язань боржника перед кредиторами, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування і відновлення платоспроможності боржника (санація боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство).
8.13. Згідно з внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостями ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс", відсоток належної йому частки статутного капіталу або відсоток права голосу у товаристві становить 100%.
8.14. Відтак, ОСОБА_1 є особою, яка відповідно до частини сьомої статті 41 КУзПБ уповноважена реалізувати право на задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс".
8.15. За встановленими судами попередніх інстанцій обставинами цієї справи ОСОБА_1 здійснив погашення кредиторської заборгованості перед усіма конкурсними кредиторами.
8.16. Відносно аргументів касаційної скарги про те, що не погашена сума кредиторських вимог ГУ ДПС у Чернівецькій області складає 309 356,56 грн з орендної плати з юридичних осіб та 62 294,60 грн з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ), колегія суддів зазначає таке.
8.17. Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу. Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі.
8.18. Як вбачається з матеріалів справи:
- ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 23.05.2017 за результатами попереднього засідання, серед іншого, включено до шостої черги реєстру вимог кредиторів вимоги ГУ ДПС у Чернівецькій області у сумі 309 356,59 грн, які становлять пеню, нараховану за прострочку сплати податкового боргу з орендної плати за землю;
- ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 16.09.2025, зокрема, включено до шостої черги реєстру вимог кредиторів вимоги ГУ ДПС у Чернівецькій області у сумі 62 294,60 грн, які складаються з 3 893,02 грн штрафу та 58 401,58 грн пені, застосованих до ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс" на підставі рішення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 19.06.2016 № 0014921303 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
8.19. З наведеного слідує, що кредиторські вимоги скаржника на загальну суму 371 651,16 грн (з них: 309 356,56 грн - пеня, нарахована на податковий борг з орендної плати за землю, 62 294,60 грн - штраф та пеня, нараховані за несплату / несвоєчасну сплату ЄСВ), складаються саме з штрафних санкцій (штрафу та пені), у зв`язку з чим вказані вимоги в силу приписів частини сьомої статті 41 КУзПБ вважаються погашеними, адже КУзПБ не визначає вид, походження, нарахування штрафів і пені, які можуть бути погашені згідно зі згаданою правовою нормою. 
8.20. Твердження скаржника про те, що за приписами частини сьомої статті 41 та статті 90 КУзПБ необхідною умовою для закриття провадження у справі є не лише погашення усіх вимог кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів, але й наявність майна для продовження здійснення господарської діяльності, яке у ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс" відсутнє, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.
8.21. Згідно з встановленими судами попередніх інстанцій обставинами цієї справи:
- ліквідатор боржника арбітражний керуючий Унгуряну Д. В. подав суду заяву від 13.11.2025, за змістом якої повідомив суд про відсутність підстав для нарахування йому основної грошової винагороди в ліквідаційній процедурі;
- ОСОБА_1 , який є власником корпоративних прав банкрута, здійснив погашення вимог кредиторів згідно з реєстром та у додаткових письмових поясненнях повідомив, що після закриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс" інвестуватиме у підприємство у вигляді надання позики та/або збільшення статутного капіталу, що узгоджується з приписами статті 115 Цивільного кодексу України, статей 13, 17, 18 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю";
- ухвалюючи постанову про визнання ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, суд першої інстанції врахував результати проведеної розпорядником майна інвентаризації, в ході якої встановлено відсутність у боржника основних засобів, матеріальних та нематеріальних активів, інших необоротних/оборотних активів, капітальних інвестицій, а також дебіторської заборгованості.
8.22. З урахуванням наведеного, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що сама по собі відсутність у боржника активів на момент відкриття ліквідаційної процедури чи на час проведення інвентаризації не свідчить про неможливість подальшого здійснення господарської діяльності після закриття провадження у справі, оскільки закон допускає наділення товариства майном його учасником після закриття справи про банкрутство. Також не виключається у можливість продовження боржником господарської діяльності внаслідок наявності у нього певних прав на здійснення будівничої діяльності із залученням підрядників з матеріальними активами на підставі наявних у боржника дозволів та прав, наданих органами державної влади чи місцевого самоврядування. Намір власника корпоративних прав наділити товариство активами підтверджується не лише його письмовими запевненнями, а й реальними діями, спрямованими на відновлення платоспроможності боржника, зокрема, погашенням конкурсних вимог кредиторів у значному розмірі. Такі дії свідчать про наявність реального, а не формального наміру забезпечити подальше функціонування підприємства.
8.23. Об`єктом процедури банкрутства (неплатоспроможності) є пасив (борги) боржника, погашення якого і відбувається в процедурах банкрутства. Саме наявність/відсутність боргу є підставою як для відкриття, так і закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність). Відсутність пасиву не дає право суду для подальшого руху справи, оскільки неможливо без наявності пасиву боржника перейти до наступної судової процедури в справі про банкрутство
(подібні висновки наведено у постановах Верховного Суду від 07.09.2023 у справі № 910/929/21, від 16.09.2025 у справі № 915/1624/16). 
8.24. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що основна мета КУзПБ у цій справі в кінцевому випадку досягнута без необхідності проведення подальшої ліквідаційної процедури та ліквідації товариства-боржника, що свідчить про наявність підстав для закриття провадження у справі про банкрутство відповідно до положень частини сьомої статті 41, пункту 5 частини першої статті 90 КУзПБ.
8.25. Дійшовши вказаного висновку, колегія суддів відхиляє протилежні аргументи скаржника як такі, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні вищезгаданих норм КУзПБ.
8.26. Відносно посилання в касаційній скарзі на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального законодавства, зокрема, частини другої та п`ятої статті 236 ГПК України (пункт 5.2 цієї постанови), колегія суддів зазначає наступне.
8.27. Згідно з частиною другою статті 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
8.28. Частина п`ята названої статті визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
8.29. Порушенням норм процесуального права слід вважати дію або бездіяльність суду, які суперечать встановленому законом процесу господарського судочинства.
8.30. Водночас, зазначаючи про порушення судами попередніх інстанцій положень частини другої та п`ятої статті 236 ГПК України, скаржник не наводить аргументів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваних у цій справі судових рішеннях, та / або свідчили про ухвалення судами незаконних рішень. Вказівка на допущені судами попередніх інстанцій порушення у питанні встановлення обставин цієї справи та перевірки їх доказами, або такі порушення процесуального закону, що мали наслідком неможливість встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, тощо в касаційній скарзі не наведено.
8.31. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги в зазначеній частині носять суто декларативний характер та зводяться до незгоди з ухваленими у цій справі рішення. 
8.32. До того ж, у даному випадку судом касаційної інстанції не встановлено порушень порядку надання та отримання доказів, оцінку яким надано судами першої та апеляційної інстанції. 
8.33. Саме по собі посилання скаржника на те, що суди попередніх інстанцій не в повному обсязі дослідили докази та не з`ясували обставини справи, без належного обґрунтування не можуть ставити під сумнів судове рішення, як і незгода скаржника з наданою судами попередніх інстанцій оцінкою не може свідчити про порушення судами норм процесуального права та бути підставою для скасування ухвалених судових рішень.
8.34. Відносно посилання в касаційній скарзі на відсутність висновку Верховного Суду (пункт 5.3 цієї постанови), колегія суддів зазначає наступне.
8.35. Згідно із пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
8.36. Посилаючись на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватися, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає незгода з ним.
8.37. Поміж тим, у поданій у цій справі касаційній скарзі не наведено належного обґрунтування, в чому саме полягає неправильність на думку скаржника застосування відповідних правових норм судами попередніх інстанцій та не визначено, який саме висновок щодо застосування згаданих норм права у подібних правовідносинах має сформулювати Верховний Суд.
8.38. Тож фактично у касаційній скарзі відповідача відсутнє обґрунтування передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України підстави касаційного оскарження.
8.39. При цьому колегія суддів враховує, що зі змісту оскаржуваних рішень вбачається врахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо застосування положень КУзПБ, невідповідність яким ухвалених у цій справі рішень скаржником або нерелевантність цих висновків до спірних правовідносин скаржником не доведено.
8.40. Решта доводів скаржника не доводять неправильного застосування судами по інстанції норм матеріального і процесуального права та не спростовують висновку про наявність підстав для задоволення позову.
8.41. Відхиляючи доводи скаржника, Суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України", в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").
8.42. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх зміни чи скасування, тому касаційна скарга задоволенню не підлягає.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
9.1. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).
9.2. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 ГПК України, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій - залишенню без змін.
9.3. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення. 
2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2026 та ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 21.11.2025 у справі № 926/3228/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Васьковський

Судді С. В. Жуков

В. Я. Погребняк