ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2026 року | м. Львів | Справа № 460/4083/25 пров. № А/857/23834/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,
суддів: Мандзія О.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львів апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року, головуючий суддя – Поліщук О.В., ухвалене у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до МОУ, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_2 в якому просила визнати протиправним та скасувати пункт 1 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 27.12.2024 року № 48/в, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги членам сім`ї військовослужбовця, сержанта ОСОБА_2 , у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби; зобов`язати Міністерства оборони України призначити матері ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як члену сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 військовослужбовця, сержанта ОСОБА_2 , внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, на підставі частини першої статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" 20.12.1991 року № 2011-XII.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вона є матір`ю померлого військовослужбовця ОСОБА_2 , смерть якого настала під час проходження військової служби. Вказує, що з метою реалізації права на виплату одноразової грошової допомоги вона звернулась до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з відповідною заявою і необхідними документами. Проте, за результатами розгляду заяви, відповідач відмовив у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги. Таке рішення позивач вважає протиправними, оскільки сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, а висновки про самовільне залишення військової частини є сумнівними та не можуть вважатися належними доказами вчинення адміністративного правопорушення. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано пункт 1 рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 27.12.2024 року № 48/в, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги членам сім`ї військовослужбовця, сержанта ОСОБА_2 , у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби; зобов`язано Міністерство оборони України призначити матері ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як члену сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 військовослужбовця, сержанта ОСОБА_2 , внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, на підставі частини першої статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" 20.12.1991 року № 2011-XII.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, МОУ оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до акту службового розслідування смерть ОСОБА_3 настала під час самовільного залишення військової частини. Крім того, під час проведення судово-токсикологічного дослідження крові ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в концентрації 0,40 %, причиною смерті став гострий панкреатит. Відтак, виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо смерть є наслідком є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Таким чином, відповідач стверджує, що у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову повністю.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Велькожолудською сільською радою Володимирецького району відділу реєстрації актів цивільного стану 15.10.1977 року.
ОСОБА_2 проходив військову службу у Збройних Силах України у складі військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.05.2022 року № 123.
Відповідно до сповіщення сім`ї від 10.05.2023 року № 1472, 09.05.2023 року надійшло повідомлення згідно рапорту старшого слідчого Яворівського РВП Корабель А.М. про факт смерті сержанта ОСОБА_2 . Зі слів слідчого встановлено, що тіло сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було виявлено приблизно о 11.20 год. 05.05.2023 року прибиральницею готельного комплекту « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за адресою: АДРЕСА_1 . Попередня причина смерті – серцева недостатність.
Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 78/2023 від 05.05.2023, причиною смерті ОСОБА_2 є панкреонекроз, гострий пакреатит.
Висновком експерта № 78/2023 від 02.06.2023 року встановлено, що причиною смерті ОСОБА_2 є захворювання – гострий гнійний панкреатит з панкреонекрозом, що призвело до покреатигенної інтоксикації організму з наступним розвитком шокового стану та поліорганної дисфункції. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_2 виявлено два садна і ділянці лиця і садна в ділянці ліктьових суглобів, які виникли незадовго до смерті від контакту з тупим предметом, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, у будь-якому причинному зв`язку з фактом смерті, що настала, не перебувають.
Також вказано, що при судово-токсикологічній експертизі крові з трупа виявлено етиловий спирт в кількості 0,40 % (проміле).
Актом проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 25.05.2023 року встановлено, що випадок смерті сержанта ОСОБА_2 стався в готельному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_6 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Подія сталася під час перебування сержанта ОСОБА_2 в самовільному залишені частини. Причина смерті: основна – психофізіологічна, незадовільний стан здоров`я (згідно лікарського свідоцтва про смерть – «Гострий панкреатит». Смерть настала внаслідок захворювання. Хвороба (патологічний стан), що призвела до смерті – « ОСОБА_4 . Гострий панкреатит»).
Комісією із спеціального розслідування випадок смерті одноголосно визнано таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, та не підлягає обліку та на нього не складається акт за формою НВ-3.
Згідно з витягом з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії № 2827 від 21.08.2024 року, захворювання сержанта ОСОБА_2 , яке послужило причиною смерті – ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
Позивач, яка є матір`ю померлого військовослужбовця, подала до територіального органу територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця.
За результатами розгляду заяви та поданих документів, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було прийнято рішення, оформлене протоколом засідання комісії від 27.12.2024 року № 48/в, яким відмовлено у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги з посиланням на статтю 172-11 КУпАП та статтю 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Позивач, не погоджуючись з рішенням про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги та вважаючи таке рішення протиправним, звернувся до суду з адміністративним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки смерть ОСОБА_2 настала внаслідок захворювання та не пов`язана із вчиненням ним дій у стані сп`яніння чи вчиненням адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що відмовляючи у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, відповідач діяв протиправно.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.
Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Закон № 2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до пункту 1 статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 2 статті 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (підпункт 1);
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби (підпункт 2);
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві (підпункт 3).
Підпунктом «а» пункту 1 статті 162 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Одноразова грошова допомога є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби.
Пунктом третім статті 162 Закону № 2011-XII визначено, що розмір та порядок призначення і виплати такої допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25 грудня 2013 року № 975, якою затвердив Порядок № 975.
Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
У пунктах 4 та 5 Порядку № 975 визначено аналогічні пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII положення щодо категорій осіб, члени сімей яких набувають право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті (загибелі) та аналогічні пункту 1 статті 162 Закону № 2011-XII положення щодо розміру одноразової грошової допомоги, яка виплачується членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо смерть військовослужбовця є наслідком: а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги (стаття 16-4 Закону №2011-ХІІ та пункт 19 Порядку №975 у відповідній редакції).
Положеннями абзацу 6 пункту 20 Порядку №975 визначено, що обов`язковим додатком є документ, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства.
Також, згідно пункту 29 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: військовослужбовця, вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
Стосовно застосування підпункту «б» пункту 1 статті 16-4 Закону №2011-ХІІ, апеляційний суд зазначає, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
Отже, Закон № 2011-XII та Порядок №975 є нормативно-правовими актами, що регулюють призначення і виплату одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, у тому числі у випадках смерті, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.
З огляду на вищевказані положення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця є гарантованою державою виплатою, яка виплачується у встановлених законом випадках.
Так, згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 78/2023 від 05.05.2023 року, причиною смерті ОСОБА_2 є панкреонекроз, гострий пакреатит.
Висновком експерта № 78/2023 від 02.06.2023 року встановлено, що причиною смерті ОСОБА_2 є захворювання – гострий гнійний панкреатит з панкреонекрозом, що призвело до покреатигенної інтоксикації організму з наступним розвитком шокового стану та поліорганної дисфункції. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_2 виявлено два садна і ділянці лиця і садна в ділянці ліктьових суглобів, які виникли незадовго до смерті від контакту з тупим предметом, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, у будь-якому причинному зв`язку з фактом смерті, що настала, не перебувають.
Також вказано, що при судово-токсикологічній експертизі крові з трупа виявлено етиловий спирт в кількості 0,40 % (проміле).
Причиною смерті причиною смерті ОСОБА_2 був панкреонекроз, гострий пакреатит, а згідно з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії № 2827 захворювання та причина смерті пов`язані з проходженням військової служби.
Колегія суддів враховує, що комісією із спеціального розслідування випадок смерті визнано таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, та не підлягає обліку та на нього не складається акт за формою НВ-3.
Крім того, відповідно до постанови про закриття кримінального провадження Головного управління Національної поліції в Львівській області, Яворівського районного відділу поліції від 17.05.2023 №12023141350000526 ОСОБА_2 прийшов в гості до ОСОБА_5 де вони спільно вживали спиртні напої. Тіло померлого ОСОБА_3 було виявлено в номері мотелю, який винаймав ОСОБА_5 .
Аналізуючи наведене, суд апеляційної інстанції виходить із того, що смерть військовослужбовця настала внаслідок безпосереднього патологічного впливу алкоголю на організм, що підтверджується медичними документами та іншими доказами, які у сукупності встановлюють причинно-наслідковий зв`язок між вживанням алкоголю та смертю військовослужбовця.
Крім того, відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №2232-XII, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з Актом проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 25.05.2023 року випадок смерті сержанта ОСОБА_2 стався в готельному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_6 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Колегія суддів звертає увагу, що згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №116 від 04 травня 2023 року, сержанта ОСОБА_6 , призваного по мобілізації, який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , вважати таким, що не прибув з відпустки та самовільно залишив військову частину.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону № 2232-ХІІ військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця службі дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
З огляду на те, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок безпосереднього патологічного впливу алкоголю на організм та військовослужбовець самовільно залишив військову частину, відтак оскаржуване рішення відповідача прийнято в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом № 2011-ХІІ і Порядком № 975.
Отже, з урахуванням вимог статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», колегія суддів дійшла висновку, що відповідач правомірно відмовив у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким в задоволенні адміністративного позову слід відмовити. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року у справі №460/4083/25 – скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи. 

Головуючий суддя | | Л. Я. Гудим
судді | | О. П. Мандзій
| | Т. В. Онишкевич