Справа №339/70/26 
38 
2/339/111/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2026 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Скригун В.В. 
при секретарі Ганчар Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
Представник позивача Олексій Поляков звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 25 918.00 грн за кредитним договором № 335186843 від 29 квітня 2021 року та судових витрат.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29 квітня 2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 335186843 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач перейшов на офіційний сайт товариства, створивши особистий кабінет позичальника, подав заявку про отримання грошових коштів в кредит, де вказав свої персональні дані, пройшов належну перевірку, підписав крединий договір з використанням одноразового ідентифікатору. В кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплата відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки.
Після цього, товариством було перераховано відповідачу на банківську карту кошти в сумі 5000.00 грн. В подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 8000 грн. Отже первісним кредитором зобов`язання виконано в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням.
28 листопада 2018 року між первісним кредитором - ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого, до ТзОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за даним кредитним договором.
05 серпня 2020 року між ТзОВ "Таліон Плюс" та ТзОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТзОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
11 липня 2025 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу №11/07/25-Е, згідно із яким, до ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором.
Відповідач не виконав умови взятого на себе зобов`язання, не погашав кредит та не сплачував проценти за користування ним. Загальна сума заборгованості становить 25 918.00 грн, яка складається з: 8000.00 грн – заборгованість по тілу кредиту; 17918.00 грн –заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом.
Крім того позивач просить стягнути з відповідача 2662,40 грн. сплаченого судового збору та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались.
Ухвалою суду від 18 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін по справі. 
Ухвалою суду від 31 березня 2026 року витребувано докази по справі за клопотанням позивача. Будь - яких інших процесуальних дій не проводилося.
17 березня 2026 року на адресу суду від представника відповідача Юхман Я.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Представник відповідача вказує, що боргові зобов`язання відповідача, за твердженням позивача, виникли на підставі кредитного договору № 335186843 від 29 квітня 2021 року, а також додаткової угоди від 06 травня 2021 року, якою, за твердженням позивача, суму кредиту було збільшено на 3 000.00 грн. Разом із тим, позивач повинен надати суду належні та допустимі докази переходу такого права від первісного кредитора до кожного наступного кредитора на кожному окремому етапі. Саме лише посилання на існування відповідних договорів факторингу, витягів з реєстрів та внутрішніх документів сторін не звільняє позивача від обов`язку довести реальне набуття права вимоги в установленому договором та законом порядку.
Позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, тому позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс», а наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора ТОВ «ФК Ейс».
Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт відступлення права грошової вимоги стосовно ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором від первісного кредитора ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТзОВ «Таліон Плюс», відповідно від до ТзОВ «Таліон Плюс» до ТзОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та від останніх до ТОВ «ФК Ейс».
Також представник позивача зазначає, що на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року між первісним кредитором та ТзОВ «Таліон Плюс» зобов`язання між первісним кредитором та відповідачем ще не існувало, оскільки кредитний договір з відповідачем укладено лише 29.04.2021 року. Станом на 28.11.2018 року вимога до відповідача не була індивідуалізована, а відтак не могла вважатися належно визначеним предметом відступлення саме щодо відповідача. 
Щодо недоведеності та необґрунтованості розрахунку заборгованості за кредитним договором зазначає, що у графіку містяться періоди, за які проценти не відображені щоденно, що свідчить про відсутність послідовного щоденного нарахування процентів, передбаченого умовами кредитного договору. Відтак наданий позивачем розрахунок не містить зрозумілого алгоритму формування заявленої суми заборгованості, не дає можливості перевірити правильність застосування процентних ставок та кількості днів користування кредитом, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом розміру заборгованості. Крім наведеного, відповідач звертає увагу суду також на очевидну непропорційність заявленого позивачем розміру процентів за користування кредитом. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що при отриманні кредиту у розмірі 8 000 грн позивач просить стягнути 17 918 грн процентів, тобто суму, що суттєво перевищує розмір основного боргу. Такий розмір нарахувань фактично свідчить про встановлення для споживача надмірного та неспівмірного фінансового тягаря.
Таким чином, заявлений позивачем розмір процентів у даній справі є очевидно непропорційним сумі отриманого кредиту, а наданий позивачем розрахунок не дозволяє перевірити правильність їх нарахування відповідно до умов кредитного договору. Зазначені обставини додатково свідчать про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність належних доказів розміру заявленої до стягнення заборгованості.
Крім того, вважає, що заявлена сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 7000.00 грн. є завищеною і непропорційною до предмету спору та його складності (а.с.77-82).
18 березня 2026 року представник позивача Сахарова О.І. подала відповідь на відзив, в якому вказує, що жодного юридичного факту щодо помилкового або неналежного переказу на рахунок відповідача коштів за кожною із транзакцій, ініційованими ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», не встановлено, таким чином позивач документально підтвердив виконання перерахування коштів відповідачеві. Звертає увагу суду, що надані платіжні інструкції містять підпис та печатку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Підтвердженням здійснення перерахування кредитних коштів є факт передачі Товариством відповідної платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, на основі якої кошти перераховуються за реквізитами платіжної картки клієнта згідно з умовами Договору. Таким чином, оскільки первинний кредитор ініціював платіжну операцію шляхом подання відповідної платіжної інструкції надавачу фінансових платіжних послуг із зазначенням необхідних реквізитів, які клієнт вказав в заявці на отримання кредитних коштів для їх подальшого зарахування на рахунок отримувача (боржника) та надав Ееектронне повідомлення від АТ «КБ «Глобус» та АТ «Сенс Банк» про те, що відповідні перерахування було здійснено успішно. Позивач довів факт отримання відповідачем коштів, а отже зобов`язання останнього за кредитним договором. Зазначає, що згідно з матеріалами справи відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі. Це свідчить про те, що він усвідомлював існування даного договору та визнавав його зобов`язання за ним. Таким чином, підтверджуючи факт укладення та розуміння його правил.
Відповідач ставить під сумнів вищезгадані факти, проте в той же час ним не надано: будь-яких належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить; - будь-яких належних і допустимих доказів того, що сторонні особи мали доступ до його банківського рахунку на яку зараховані кредитні кошти;- виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту не зарахування кредитних коштів на його рахунок;- доказів повернення коштів чи спростування нарахованих кредитором процентів за період користування кредитними коштами. 
Відтак, позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного Кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та перерахування на рахунок відповідача суми в розмірі 8000.00 грн. В свою чергу, відповідачем жодних доказів, що спростовують вимоги позивача або докази неотримання кредитних коштів не надано. 
Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до позивача зазначає, що між ТОВ “Манівео швидка допомога ” та між ТОВ “Таліон Плюс” укладено Договір факторингу № 28/1118-01.
Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року строк дії цього договору закінчується 28 листопада 2019 року. Відповідно до п.8.6 додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину. В подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод: №19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 – якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року.
Таким чином, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії, з 28.11.2018 по 31.12.2024. 
Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.
22 червня 2021 року відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №139 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 16 902.00 грн. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. З урахуванням викладених обставин, можна зробити висновок, що сторони виконали умови договору факторингу №28/1118-01 належним чином, зокрема: підписали договір факторингу №28/1118-01; уклали відповідний реєстр прав вимоги та здійснили фінансування за відступлення прав вимоги відповідно до умов договору факторингу. Таким чином, право вимоги перейшло від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку, а отже право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ “Таліон Плюс” 22.06.2021, тобто після укладання кредитного договору № 335186843 від 29 квітня 2021 року.
Отже, відповідач, не врахував усі матеріали справи та помилково визначив, що передача права вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. Проте, відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. 
Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже існувало, а не є майбутнім, як помилково вважає відповідач. Варто зазначити, що реєстр прав вимоги, підписаний сторонами, містить всі необхідні дані (сума вимоги, боржник, дата переходу, підписи), то він є достатнім доказом передачі права вимоги. 
Відповідач неправильно трактував положення договору та дійшов хибного висновку, що передача права вимоги відбувається у момент підписання договору. Насправді ж право вимоги переходить у момент підписання реєстру, який є невід`ємною частиною договору факторингу. Враховуючи викладене, позивач належним чином підтвердив факт переходу права вимоги, оскільки виконав умови договору факторингу та надав відповідні документи. Висновок Відповідача про відсутність переходу права вимоги є необґрунтованим, оскільки ґрунтується на помилковому тлумаченні моменту виникнення права вимоги та його передачі за договором факторингу. 
Перехід права вимоги за кредитним договором № 335186843 від 29.04.2021 відповідно до договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року. Відповідно до п. 8.2 Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 строк дії цього Договору закінчується 04 серпня 2021 року. Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30 грудня 2024 року включно, всі інші умови залишились без змін. 
Тобто предметом договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Створення Реєстрів прав вимог до договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та №05/0820-01 від 05.08.2020 відбувається за формою, що визначена у відповідних додатках. Таким чином, вбачається, що вищезгадані Реєстри можуть бути укладені в будь-який момент чинності Договорів факторингу, а перехід права вимоги відбувається в день підписання кожного з Реєстрів. 
11 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №11/07/25-Е. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною договору (п.1.1.). Реєстр боржників – підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. 
На підтвердження переходу права вимоги до позивача, разом з позовною заявою долучено акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025.
Щодо оплати за договором факторингу відповідач зазначає, що у випадку відсутності фінансування, договори факторингу було б розірвано в односторонньому порядку кожним із Клієнтів, що унеможливлює укладання додаткових угод до вказаних договорів, що чинні до сьогодні. Оскільки в договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання реєстру прав вимог або реєстру боржників та акту прийому-передачі реєстру позивач належним чином довів факт переходу права вимоги. 
Таким чином, якщо в договорі прямо зазначено, що право вимоги переходить у момент підписання реєстру прав вимоги, а не після здійснення оплати, то цей пункт договору має пріоритет. Сторони можуть самостійно встановлювати строки для проведення оплати й даний факт не взаємопов`язаний з предметом договору та переходом права вимоги. 
Щодо нарахування відсотків за кредитним договором вказує, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» не є банківськими фінансовими установами. Товариство в межах виконання умов укладеного договору здійснюють розрахунки заборгованості, де чітко відображено нарахування відсотків, погашення заборгованості, залишок суми боргу. Дані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються. 
Під час укладення договору відповідач ознайомився з його текстом та змістом в цілому, паспортом споживчого кредиту, зміст договору жодним чином не порушує його законних прав та інтересів, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловив та з ними погодився, про що свідчать підписи та згода на обробку персональних даних та доступ до кредитної історії. Відповідно до статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» відповідач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Проте, відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, не звертався за додатковим роз`ясненням положень договору, тобто не скористався цим своїм правом. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсними не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися належним чином, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору. 
Уклавши Договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений і повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Договору та Правил, які є невід`ємною частиною до нього. Відповідач отримав екземпляр Договору на власну електронну пошту, а також має вільний доступ до умов договору на сайті первісного кредитора. Інформація надана ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з дотриманням всіх вимог законодавства, виклавши її в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». 
Тобто, дана норма передбачає отримання кредитором гарантій належного виконання зобов`язань боржником у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, однак вже після закінчення строку виконання основного зобов`язання. 
Щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу вказує, що позивачем надано належні та допустимі докази понесення таких витрат, зокрема договір про надання правничої допомоги, додаткову угоду до нього та акт прийому-передачі виконаних робіт, а розмір заявлених витрат є обґрунтованим і пропорційним предмету спору відповідно до вимог процесуального законодавства (а.с.84-95).
23 березня 2026 року представником відповідача Юхман Я.В. подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідь позивача на відзив має ознаки шаблонного документа та не містить належного спростування доводів відповідача по суті заявлених заперечень. 
Відповідь на відзив не містить належного та переконливого спростування доводів відповідача. Позивач не надав належних і допустимих доказів: належного переходу права вимоги на кожному етапі його передачі; здійснення фінансування за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018; існування на момент укладення договору факторингу належним чином визначеної та індивідуалізованої майбутньої вимоги саме щодо відповідача; правомірності та арифметичної правильності заявленого розрахунку заборгованості; обґрунтованості та співмірності витрат на професійну правничу допомогу. 
За таких обставин відповідь на відзив не спростовує правову позицію відповідача, викладену у відзиві, а заявлені позовні вимоги залишаються недоведеними. 
Щодо витрат на правничу допомогу, вказує, що витрати на підготовку адвокатського запиту не можуть автоматично покладатися на відповідача, оскільки такі дії є елементом збору доказів позивачем на підтвердження власних вимог та пов`язані виключно з його процесуальним обов`язком доведення обставин, на які він посилається. Таким чином, заявлені позивачем витрати на правничу допомогу не відповідають критеріям розумності та співмірності, визначеним статтею 141 ЦПК України, є необґрунтованими та підлягають зменшенню (а.с.99-105).
25 березня 2026 року представником позивача Сахарова О.І. подано додаткові пояснення з ідентичними, які подані у відповіді на відзив та запереченні (а.с.107-114).
30 березня 2026 року представником відповідача Юхман Я.В. подано заперечення на додаткові пояснення.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася.
Представник відповідача Юхман Я.В. в судовому засіданні надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву та запереченні.
В подальшому в судові засідання не з`являвся, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступних висновків.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 29 квітня 2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №335186843 (а.с.10-15).
Відповідно до п. 1.1 Договору за цим Договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 5000.00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Правила).
Кредит надається строком на 14 днів від дати отримання кредиту (п.1.2 Договору).
Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2 Договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в дому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору строк продовження дисконтного періоду кожен раз розраховується за формулою, вказаною в п. 1.3.
На період строку визначеного в п.1.2 Договору нарахування процентів здійснюється за процентною ставкою 620.50 відсотків річних, що на день укладення договору становить 1.70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування ним (п.1.4.1 Договору). 
Відповідно до п.4.1 Договору невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця www.moneyveo.ua.
Цей договір підписаний від імені ОСОБА_1 одноразовим ідентифікаторомMNV8DG53.
В паспорті споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору від 335186843 від 29 квітня 2021 року зазначено наступні умови: тип кредиту – фінансовий укредит; сума/ліміт кредиту –5000.00 грн; строк кредитування – 14 днів (з можливістю продовження строку); спосіб та строк надання кредиту – цілодобово (24/7) шляхом переказу грошових коштів позичальнику після заповнення заявки на сайті www.moneyveo.ua або в мобільному додатку, або за допомогою іншого програмного забезпечення з доступом до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця (особистого кабінету позичальника) в строк від 1 хвилини до 3-х днів; процентна ставка, процентів річних: дисконтна процентна ставка –620.50%, загальні витрати по кредиту – 1190.00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту – 6190.00 грн., реальна річна ставка процентна -620.50. (а.с.10зв.).
ОСОБА_1 подав до ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» електронну заявку на отримання грошових коштів у кредит, де відобразив свої особисті дані, зокрема, номер картки для отримання коштів (а.с.16).
Окрім того, 06 травня 2021 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору позики № 335186843, про збільшення суми кредиту на 3000.00 грн.
Згідно з копією платіжних доручень від 29 квітня 2021 року, 06 травня 2021 року підтверджується, що здійснено переказ грошових коштів у розмірі 5000.00 грн, 3000.00 грн, платник – ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», отримувач – ОСОБА_1 , переказ коштів відповідно до договору від 335186843 від 29 квітня 2021 року, для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с.22).
Відповідно до наданих доказів АТ КБ «ПриватБанк», наданих на вимогу суду вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_2 . На вказну картку було зараховано суму 5000 грн 29.04.2021 року та 3000 грн – 06.05.2021 року (а.с.149).
28 листопада 2018 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № 28/1118-01. Строк дії цього договору закінчується 28 листопада 2019 року, та який в подальшому додатковими угодами неодноразово продовжувався сторонами (а.с.27-33).
За вказаним договором факторингу, до ТзОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до боржників, включаючи відповідача у справі, що підтверджується Реєстром прав вимоги №139 від 22 червня 2021року (а.с.34).
05 серпня 2020 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 27/0524-01, згідно якого до ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до боржників, включаючи відповідача у справі, що підтверджується Реєстром прав вимоги № 1 від 27 травня 2024року (а.с.36-39).
11 липня 2025 року ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.41-43).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 11/07/25-Е від 11 липня 2025 року ТзОВ «ФК «ЕЙС» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 25.918.00 грн, з яких: 8000.00 грн – заборгованість по тілу кредиту; 17918.00 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом (а.с.44-45).
У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, його заборгованість за кредитним договором №335186843 від 29 квітня 2021 року, згідно розрахунку наданого позивачем, станом на 26 грудня 2015 року становить 25 918.00 грн, яка складається з: 8000.00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 17918.00 грн – прострочена заборгованість за процентами (а.с.49-51).
В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15)
Таким чином, якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора.
У відповідності до ст. ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було.
З твердженнями представника відповідача про те, що позивачем не доведено перехід права вимоги за вказаним кредитним договором від ТОВ «Манівео швидка допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» відповідно до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018року, а також відсутності у первісного кредитора права вимоги, суд не погоджується з огляду на насупне.
Звертаючись з цим позовом та обґрунтовуючи заявлені вимоги, ТОВ «Ейс» вказувало на те, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача на підставі договорів факторингу, які були укладені відповідно 28 листопада 2018 року, 05 сервня 2020року та 11 липня 2025 року, а також на підставі додаткових угод, якими продовжувалися строки дії договорів факторингу і реєстрів прав вимоги до укладених договорів факторингу.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Частиною першою статті 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з частиною другою статті 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі № 5026/886/2012 тощо).
Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» право вимоги означає всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Розділом 4 вказаного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги. Згідно з п. 4.1. право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.
Аналогічні умови зазначено і в договорах факторингу, укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а також між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс».
Так, 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01 1відповідно до п. 8.2 строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року.
Пунктом 2.1 розділу 2 договору факторингу № 05/0820-01 визначено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п.1.3 договору факторингу № 05-0820-01під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Пунктом. 1.5 зазначеного договору факторингу встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до цього договору.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30 травня 2023 року до договору факторингу № 05-0820/01 від 05 серпня 2020 року в даному реєстрі під № 14296 значиться ОСОБА_2 , за яким обчислюється заборгованість за кредитним договором № 335186843 від 29 квітня 2021року на загальну суму 25 918.00 грн., з яких: 8000.00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 17918.00 грн – сума заборгованості за відсотками.
11 липня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу №11/07/25-Е.
Відповідно до п. 1.2. договору факторингу № 11/07/25-Е перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 14 липня 2025 року до договору факторингу №11/07/25-Е в даному реєстрі під №7236 значиться ОСОБА_2 , за яким обчислюється заборгованість за кредитним договором № 335186843 від 29 квітня 2021року на загальну суму 25 918.00 грн, з яких: 8000.00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 17 918.00грн – сума заборгованості за відсотками.
Таким чином, умови зазначених договорів передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договорів не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки. Крім того, додатковими угодами, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги.
Суд зауважує, що долучені позивачем до позовної заяви документи та їх копії, зокрема: договори факторингу та додаткові угоди до них, реєстри боржників, акти прийому-передачі реєстру боржників є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Враховуючи викладене, суд погоджується із доводами позовної заяви про те, що ТОВ «ФК «Ейс» у встановленому законом порядку набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 335186843 від 29 квітня 2021року.
Крім того суд вважає, що при укладенні договору сторонами було погоджені всі істотні умови договору.
Встановлено, що ОСОБА_2 порушив зобов`язання, встановлені договором, що призвело до подорожчання кредиту і збільшення процентної ставки, 
Із сформованого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 29 квітня по 22 червня 2021 року первісний кредитор нарахував заборгованість відповідача по відсотках за кредитним договором, зокрема за період з 29 квітня по 17 травня 2021року за ставкою 1,70% в день, за період з 18 травня по 30 травня 2023 року – за ставкою 2,30 % в день, що відповідає умовам укладеного договору.
Суд перевірив надані позивачем розрахунки та встановив, що вони проведені з урахуванням строку кредитування, виходячи із розміру відсотків, визначених в кредитному договорі та дійшов висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 335186843 від 29 квітня 2021року становить 25 918.00грн, з яких 8000.00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 17 918.00грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом, яка була заявлена ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» у позовних вимогах та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Розмір кредитної заборгованості відповідач не спростував, своїх розрахунків заборгованості чи доказів, які б підтверджували її відсутність, суду не надав.
Що ж стосується вимог про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, то такі підлягають частковому задоволенню. 
Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано наступні документи: копію договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, укладеного між ТзОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» і АБ «Соломко та Партнери»; додаткову угоду № 25770902553 до договору про надання правничої допомоги; акт прийому - передачі наданих послуг від 29 грудня 2025 року на загальну суму 7000.00 грн; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.52-56).
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, представник відповідача звертає увагу на завищену суму судових витрат на правничу допомогу.
Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Таким чином, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Але, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обгрунтованою.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. 
Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Так, в детальному описі витрат на професійну правничу допомогу вказано, що надано послуг на 7000.00 грн, з яких: складання позовної заяви – 5000.00грн (2 год.); вивчення матеріалів справи – 1000.00грн (2 год); підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації по справі – 1000.00грн (2 год.).
З позовної заяви вбачається, що вона викладена всього на 8 аркушах, де викладено в основному основні обставини та перелік законодавства. 
До суду подано незначну кількість копій документів, а підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, оскільки практика по вказаній категорії справ є сталою та не потребує об`єктивної та нагальної необхідності для адвоката вивчати додаткові джерела права та інші обставини.
Окрім того, суд зазначає, що розгляд справи відбувся без участі представника позивача, оскільки остання до суду не з`явилася.
Враховуючи заперечення іншої сторони щодо розміру таких витрат, суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин та підлягає до часткового задоволення на суму 3500.00 грн. 
Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2662,40 грн (сплачений судовий збір при подачі до суду позовної заяви).
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 526, 546, 553, 554, 559, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд
У х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»заборгованість за кредитним договором № 335186843 від 29 квітня 2021 року в розмірі 25 918 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот вісімнадцять) гривень, з яких: 
- 8000.00 грн - заборгованості по тілу кредиту;
- 17 918.00 грн – заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»3500 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»2662,40 грн сплаченого судового збору.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» - місцезнаходження: вул. Юрія Поправки, буд.6, каб.13, м.Київ, код ЄДРПОУ 42986956.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників НОМЕР_3 .

Суддя Скригун В.В