Справа № 395/672/26         Провадження № 2/395/507/2026 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2026 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого - судді Забуранного Р.А.
при секретарі Таран С.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Велта» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки виплати заробітної платизвернувся  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Велта».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з ОСОБА_1 , у період із 02.11.2023 року по 16.10.2025 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Велта», та працював на посаді електромонтера з експлуатації розподільчих мереж, що підтверджується записами у трудовій книжці серія НОМЕР_1 . 
02.11.2023 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу в ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Велта» на посаду електромонтера з експлуатації розподільчих мереж, наказ №187 від 30.10.2023 року. 
16.10.2025 року ОСОБА_1 було звільнено за власним бажанням з причини систематичних порушень Відповідачем строків та термінів виплати заробітної плати, на підставі ст. 38 КЗпП України наказом № 180 від 15.10.2025 року. 
Під час знаходження ОСОБА_1 у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата за липень, серпень, вересень та жовтень 2025 року, за підрахунками ОСОБА_1 , у розмірі 33 258,50 гривень. 
Проте 12.02.2026 року (після спливу майже 4 місяців з дати звільнення) заборгованість за липень-серпень 2025 року була частково погашена в загальній сумі 18 062,62 гривень. Залишок боргу склав: 33258,50 грн. – 18062,62 грн. = 15195,88 гривень.
У зв`язку із цим, ОСОБА_1 просить суд стягнути з ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Велта» на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 15195,88 (п`ятнадцять тисяч сто дев`яносто п`ять) гривень 88 копійок, та середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. 
19.06.2026 року до суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій він просив суд прийняти уточнену позовну заяву до розгляду та задовольнити її, стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничокомерційна фірма «ВЕЛТА» (код ЄДРПОУ 30912734; адреса реєстрації: 49000, Україна, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Глинки (вул. Єлизавети ІІ Королеви), б. 7) на користь позивача - гр. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) грошові кошти в сумі 105811,88 (сто п`ять тисяч вісімсот одинадцять грн. 88 коп.) гривень, в тому рахунку: - заборгованість по заробітній платі у сумі 1290,47 гривень; - середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати 17.10.2025 року по 16.06.2026 року в сумі 104521,41 грн.; судові витрати віднести на відповідача.
Позивач повідомлений у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, направив до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Згідно до ст. 128 ч.7 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи; відповідач письмових клопотань про відкладення розгляду справи і заперечень (відзиву) не надіслав.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 01.05.2026 року, від 10.06.2026 року, від 01.07.2026 року, та через оголошення, які розміщені на офіційному веб-сайті Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 16.04.2026 року, від 05.05.2026 року, від 28.05.2026 року, від 24.06.2026 року, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслав.
Отже, за вищевказаних обставин у відповідності до ст. 130 ЦПК України відповідач про час та місце розгляду у справі повідомлений належним чином.
У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України: суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін та зі згоди представника позивача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими обставинами.
Частинами першою, четвертою та п`ятою ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Розглядаючи справи, пов`язані iз застосуванням даною нормою, Конституцiйний суд України у рішенні вiд 07.07.2004 р. № 14-рп/2004, вiд 16.10.2007 р. № 8-рп/2007, та вiд 29.01.2008 р. № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституцiї України право на працю Конституцiйний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фiзичними i розумовими здiбностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливiсть самостiйно займатися трудовою дiяльнiстю, так i можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода працi передбачає можливiсть особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вiльно її обирати. За своєю природою право на працю є невiдчужуваним i по сутi означає забезпечення саме рiвних можливостей кожному для його реалiзацiї.
Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Отже, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Суд, встановивши, що працівникові в день звільнення не були сплачені всі належні від підприємства суми, стягує на підставі статті 117 КЗпП України на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутність у цьому своєї вини.
Тобто визначальним і достатнім для вирішення питання щодо застосування до роботодавця відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, є встановлення судом вини роботодавця в непроведенні повного розрахунку з працівником у день звільнення.
Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.
Отже, саме роботодавець має надати докази щодо відсутності вини в порушенні строків виплати працівнику сум при звільненні.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , у період із 02.11.2023 року по 16.10.2025 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Велта», та працював на посаді електромонтера з експлуатації розподільчих мереж, що підтверджується записами у трудовій книжці серія НОМЕР_1 . 
02.11.2023 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу в ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Велта» на посаду електромонтера з експлуатації розподільчих мереж, наказ №187 від 30.10.2023 року. 
16.10.2025 року ОСОБА_1 було звільнено за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України наказом № 180 від 15.10.2025 року. 
Під час знаходження ОСОБА_1 у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата за липень, серпень, вересень та жовтень 2025 року, яка згідно із відомостями ПФУ (за довідкою ФОРМИ ОК-5) та за підрахунками ОСОБА_1 , склала 43192,87 грн., без вирахування податків. Після утримання та вирахування податків 18% (ПДФО) та 5% (військовий збір) Позивач повинен був на дату звільнення (16.10.2025 року) отримати заробітну плату в розмірі 43192,87грн -18% - 5% = 33258,51 грн.
Проте 12.02.2026 року (після спливу майже 4 місяців з дати звільнення) заборгованість за липень-серпень 2025 року була частково погашена в загальній сумі 18 062,62 гривень. 
Залишок боргу склав: 33258,51 грн. – 18062,62 грн. = 15195,89 гривень. 
21 травня 2026 року, (після спливу майже 7 місяців з дати звільнення) та вже після відкриття провадження у справі №395/672/26 (пров.№ 2/395/507/2026), від Відповідача (ТОВ «ВКФ «ВЕЛТА») на картковий рахунок Позивача було отримано грошові кошти в загальній сумі 13905,42 гривень в якості погашення заборгованості перед Позивачем по заробітній платі за вересень та жовтень 2026 року. Залишок заборгованості по заробітній платі станом на 16.06.2026 року склав: 15195,89 грн. – 13905,42 грн. = 1290,47.
За відсутності довідок Відповідача про роботу та заробіток, розрахунки заборгованості по заробітній платі та суми компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні здійснювалися Позивачем із використанням інформації що є у вільному доступі та за відомостями ПФУ (довідка ОК-7) та рух коштів по банківській картці Позивача.
В день звільнення, 16.10.2025 року, Відповідач письмово не повідомив Позивача про нараховані суми при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України. 
30.01.2026 року, Позивач письмово звертався до Відповідача за адресою реєстрації Відповідача та за адресою фактичного знаходження виробничих виробничих потужностей із заявою №10 про виплату заборгованості по заробітній платі та компенсації у вигляді середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні та про видачу довідок про стаж роботи, суму боргу по заробітній платі та про розмір середньої заробітної плати. 
Зазначений лист-звернення Позивача лишився без задоволення та без відповіді. Розрахунок не було здійснено, довідки не було надано Відповідачем.
Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р., в інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадиться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період.
За таких обставин, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за підрахунками із відомостей Пенсійного фонду України (довідка ОК-7) складає: Нарахований заробіток: 12364,43 грн. (заробіток за серпень 2025 року) + 13614,90 грн. (заробіток за вересень 2025 року) = 25979,33 гривень (дохід за 2 місяці перед звільненням). 
Кількість робочих днів: 21 день (за серпень 2025) + 22 (за вересень 2025) = 43 дні.
Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить: 25979,33 грн. / 43 дні = 604,17 грн. 
У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні Позивача та враховуючи те, що з моменту звільнення і по день подачі позову, а саме з 17.10.2025 року по 16.06.2026 року пройшло 173 робочих днів із 243 календарних днів, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку: 604,17 грн.*173 робочих днів = 104521,41 (сто чотири тисячі п`ятсот двадцять одна грн. 41 коп.) гривень. 
Загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем складає: 1290,47 грн. (борг по заробітній платі) + 104521,41 грн. (нарахований середній заробіток) = 105811,88 (сто п`ять тисяч вісімсот одинадцять грн. 88 коп.) гривень. 
Не допускаються дiї особи, що вчиняються з намiром завдати iншiй особi, а також зловживання правом в інших формах. 
У разi недодержання особою при здiйсненнi своїх прав вимог, які встановленi частинами другою - п`ятою цiєї статri, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати iншi наслiдки, встановленi законом (ч.ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України).
Трудовi спори розглядаються комiсiями по трудових спорах, та/або районними, районними у мiсті, мiськими чи мiськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникаютъ між працiвником i власником або уповноваженим ним органом, застосовуєтъся незалежно від форми трудового договору (ст. 221 Кодексv законiв про працю). 
Вiдповiдно до вимог ст. 21 КЗпП України, трудовий договiр є угода мiж працiвником i власником пiдприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фiзичною особою, за якою працівник зобов`язуєтъся виконувати роботу, визначену цією угодою, згiдно внутрiшньому трудовому розпорядковi, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фiзична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату i забезпечувати умови працi, необхiднi для виконання роботи, передбаченi законодавством про працю, колективним договором i угодою сторiн. 
У відповідності з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 (із змінами, внесеними постановами від 01 квітня 1994 року № 4, від 26 жовтня 1995 року № 18 та від 25 травня 1998 року № 15), діяльність судів по розгляду справ про трудові спори повинна спрямовуватись на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці. 
Повний, всебічний аналіз вищевказаних встановлених в судовому засіданні обставин беззаперечно переконує суд у необхідності задоволення позову.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.
Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,- 

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Велта» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Велта» (ЄДРПОУ 30912734), на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 105811 (сто п`ять тисяч вісімсот одинадцять) гривень 88 копійок, в тому рахунку: заборгованість по заробітній платі у сумі 1290 (одна тисяча двісті дев`яносто) гривень 47 копійок; середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати 17.10.2025 року по 16.06.2026 року в сумі 104521 (сто чотири тисячі п`ятсот двадцять одна) гривня 41 копійка, без урахування податків та інших обов`язкових платежів.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Велта» (ЄДРПОУ 30912734), що знаходиться за адресою: 49000, м. Дніпро, Дніпропетровська область, вул. Глинки, буд. 7, судовий збір на користь держави у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок. 
Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення заробітної плати та середньомісячного заробітку у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили якщо протягом вказаного строку не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:      Р. А. Забуранний

Повний текст судового рішення виготовлений 23 липня 2026 року.