Справа № 606/56/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2026 року       м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Марціцкої І.Б.,
за участю секретаря судового засідання Пазірович Д.В.
розглянув у м. Теребовлі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Представник Товариства "Споживчий центр" звернувся до Теребовлянського районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №27.05.2025-100002732 від 27.05.2025 у розмірі 29059,18 грн. та судовий збір - 2662,40 грн. 
Позовна заява обґрунтовани тим, що ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір (оферти) №27.05.2025-100002732 від 27.05.2025, згідно з яким, Позичальнику надано кредит у розмірі 3000 грн, строком на 168 днів. В подальшому сторонами було укладено п`ять додаткових угод до кредитного договору, якими збільшено розмір кредиту. 
ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 29059,18 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10157 грн., процентів – 11647,18 грн., комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 300 грн., неустойки – 5350 тгрн., комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) – 1605 грн. чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».
Ухвалою судді від 19.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав письмову заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позав, заперечень, клопотань не подав.
Тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд постановив проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з таких підстав.
Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
27.05.2025 ОСОБА_1 уклав в електронній формі кредитний договір  № №27.05.2025-100002732 з ТОВ «Споживчий центр» шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е 913, що підтверджується паперовою копією цього договору.
Реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів 5169-15ХХ-ХХХХ-1367.
Згідно з умовами цього договору розмір кредиту 3000,00 грн, кредит було надано строком на 168 днів, розмір процентної ставки 1 % за один день користування кредитом протягом строку на який надається кредит.
Додатковою угодою від 04.06.2025 до Кредитного договору сторони погодили збільшити суму кредиту до 4700 грн., другий транш складає 1700 грн. Строк на який надається кредит 160 днів з дня надання другого траншу. Додаткова угода підписана відповідачем використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором К 926.
Додатковою угодою від 15.06.2025 до Кредитного договору сторони погодили збільшити суму кредиту до 7700 грн., третій транш складає 3000 грн. Строк на який надається кредит 149 днів з дня надання третього траншу. Додаткова угода підписана відповідачем використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором К 887.
Додатковою угодою від 18.06.2025 до Кредитного договору сторони погодили збільшити суму кредиту до 8700 грн., четвертий транш складає 1000 грн. Строк на який надається кредит 146 днів з дня надання четвертого траншу. Додаткова угода підписана відповідачем використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором К 815.
Додатковою угодою від 19.06.2025 до Кредитного договору сторони погодили збільшити суму кредиту до 9700 грн., п`ятий транш складає 1000 грн. Строк на який надається кредит 145 днів з дня надання п`ятого траншу. Додаткова угода підписана відповідачем використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором К 167.
Додатковою угодою від 22.06.2025 до Кредитного договору сторони погодили збільшити суму кредиту до 10700 грн., шостий транш складає 1000 грн. Строк на який надається кредит 142 днів з дня надання шостого траншу. Додаткова угода підписана відповідачем використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором К 818
Як слідує з квитанцій до платіжних інструкцій від 18.06.2026 о 13.35 отримувач ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_1 отрмиав від ТОВ «Споживичй Центр» 1000 грн, призначення платежу кредитні кошти за договором кредиту №27.05.2025-100002732, 04.06.2025 платіж на суму 1700 грн., 22.06.2025 платіжі в розмірір 1000 грн., 15.06.2025 платіж - 3000 грн., 19.06.2025 – 1000 грн. 
Як слідує з розрахунку заборгованості за договором №27.05.2025-100002732 загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 29059,18 грн. з яких 10157 грн. – основний борг, 11647,18 – проценти, комісія (пов`язаної з наданням кредиту) - 300 грн., неустойка – 5350 грн., комісія (за обслуговування кредитної заборгованості) – 1605 грн.
Як слідує із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 08.06.2025 здійснив платіж на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором на суму 1300 грн.
Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З огляду на встановлені цивільним процесуальним кодексом загальні правила доказування, тобто відсутність заперечень до доказів відповідача, які б спростовували обставини та докази надані позивачем на підтвердження правомірності своїх вимог, а також відомості, що містяться в розрахунку заборгованості, суд приходить до переконная що вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача 10157 грн кредиту та 11647,18грн процентів слід задоволити.
Вимоги позивача про стягнення заборгованості за комісією не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 06.11.2023 по справі №204/224/21 викладено правові висновки, що оскільки в кредитному договорі не зазначено та не надано доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг Кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які фінансовою установою встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 140, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
У кредитному договорі позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх послуг Кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням кредиту, які надаються відповідачу за які встановлена комісія за надання та обслуговування кредиту, тому, суд вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію є нікчемними відповідно до частини першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
При цьому, покликання позивача, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості, які зазначені у пункті 9 договору, суд не бере до уваги, оскільки такі послуги Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, та відсутні докази, що вони взагалі надавалися.
Отже, позовні вимоги в частині стягнення комісії, пов`язаної з наданням кредиту в розмірі 1905 грн не підлягає задоволенню.
Позивачем пред`явлено до стягнення штрафу у сумі 5350 грн.
Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ було внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування.
Однак, на час розгляду справи положення Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є чинними.
Відповідно до ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України; основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України; актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово постановлювала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи Цивільного кодексу України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Отже, неустойка (штраф) у розмірі 5350 грн. не підлягає стягненню.
Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 10157 грн тіла кредиту та 11647,18грн процентів, що разом дорівнює 21804,18 грн.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
21804,18  грн х 100 / 29059,18 грн = 75 % (розмір задоволених позовних вимог);
2 662,40 грн х 75 % = 1996,80 грн (розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача).
Керуючись ст. ст. 141, 264, 265, 279, 280 ЦПК України,суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 21804,18 грн. за кредитним договором, з них: 10157 грн кредиту та 11647,18 грн. процентів.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 1996,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Теребовлянським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ТОВ «Споживчий Центр», код ЄДРПОУ: 37356833 адреса місцезнаходження: вулиця Саксаганського, 133 а м. Київ, 01032.
Відповідач: ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Теребовлянського районного суду  І.Б. Марціцка
Тернопільської області